388 OM FÖRYNGRINGEN VID BLÄDNINGSHUGGNINGAR. 



egentlig ljushuggning är en mycket starkare huggning än stamvis blädning. Vid 

 den förra lägger man an på att få en storartad tillväxt på de kvarstående 

 träden i beståndet. Detta gör jag icke vid den stamvisa blädningen; där 

 nöjer jag mig med en tillväxt per individ långt under maximum. Jag be- 

 gär blott, att de kvarstående träden skola förskaffas det utrymme att de förmå 

 utveckla rot och krona normalt samt följaktligen äfven utväxa normalt. Be- 

 träffande ljushuggning tror jag att, om vi skola tillgripa den i högre grad, 

 så äro vi inne pä Norrlandsförhållanden. Där hafva vi ljushuggning, om 

 jag så får säga. Med ljushuggning tror jag, att föryngringen skulle gå ganska 

 dåligt i våra skogar. Denna likformiga urglesning af beståndet förmedels 

 ljushuggning till tät fröträdställning och sedan gles fröträdstälining kan nog 

 gå för sig på mycket god mark. Där är det möjligt att utföra denna hugg- 

 ning och få återväxt, men på vanlig skogsmark tål ej underväxten beskugg- 

 ningen från öfverbeståndet. Ty marken uttorkas till viss grad under fröträds- 

 ställningen och i och med detsamma förlorar plantan sin förmåga att tåla 

 beskuggning, 



Gayers afverkningsmetod är luckhuggning, men skillnaden på hans me- 

 tod och den som jag skildrat är, att man vid denna senare först stamvis 

 bladar beståndet en eller flera gånger, innan man öppnar luckor. Såsom jag 

 fattat G. och trott mig förstå, huiu han vill hafva det, gäller det blott att 

 hugga en eller flera luckor i beståndet och sedan utvidga dessa, hvaremot 

 beståndet mellan luckorna icke genomgås med stamvis blädning utan lämnas 

 orördt. Då föredrar jag den afverkningsmetod, som jag sökt beskrifva i dag; 

 genom densamma härdar man beståndet och vinner en massa virke och ökad 

 tillväxt m. m. 



Generaldirektör Fredenberg har påpekat, att i Schwarzwald och Bayern 

 kan man få se luckhuggning med samtidig behandling af beståndet i öfrigt. 

 Detta bekräftar den gamla satsen, att det finnes ingenting nytt under solen. 

 Det är troligt, att liknande föryngringsmetoder användts och användas äfven 

 på många ställen i Sverige; och naturen själf har användt dem enligt hvad 

 herrar Holmerz och Örtenblad meddelat frän undersökningar i våra skogar 

 mot fjällgränsen, som aldrig varit rörda af yxan. De säga som slutresultat 

 att, efter hvad som framgår af dessa undersökningar i fråga om skogar som 

 ej varit rörda af eld eller yxa, skogen har föryngrat sig gruppvis, d. v. s. 

 såsom jag beskrifvit, så att man kan säga, att vår Herre började ganska ti- 

 digt med denna metod. 



Beträffande byråchefen af Zelléns yttrande, att solen skulle träffa träden 

 i den likåldriga beståndsformen mer än i den olikformiga, så kanske detta 

 påstående tål något litet bemötande. Såsom vi veta, är ju solskenet en ut- 

 märkt sak, ehuru visserligen träden kunna växa utan att träffas af en enda 

 solstråle, men äfven ljus och luft spela som bekant en stor roll, och de 

 träffa större yta af blädningsskogen än af den likåldriga skogen; ty träd- 

 kronorna i den gruppvis olikåldriga skogen med buktande yta få ovillkor- 

 ligen mer ljus än trädkronorna i den likåldriga skogen med plan yta. 



Jägmästare?! Sljernspel: : Inledningsföredraganden berörde i sitt anförande 

 att börja med terminologien, men jag undrar, om han ej har litet ondt sam- 

 vete i fråga om dennas förbistring, då han i sin bok »om rationell skogs- 

 skötsel » infört ett nytt ord, nämligen blädningsgallring. Detta ord har jag 



