DISKUSSION. . 389 



ej hört honom upprepa nu, men han har infört det ordet i alla fall; och 

 det tror jag ej är ägnadt att klargöra begreppen i terminologien. 



Dessutom skulle jag vilja hemställa till de närvarande, om det icke 

 blefve en mycket förenklad terminologi genom att alldeles taga bort ordet 

 blädning, i fall detta ord skall fattas så som öfverjägmästare Wallmo nu gjort. 

 Ty hvad är hans shniivisa hläJuif!^ annat än en beståndsvårdsåtgärd? Det är 

 ju därvid fråga om att bereda ökadt utrymme och vä.xtlighet åt det gallrade 

 beståndet, och det får man väl kalla en beståndsvårdsåtgärd. På samma sätt 

 är det med hjälpgallringen; den är afsedd att öka tillväxten och få flera 

 bättre och vackrare stammar och är således identisk med inledarens stam- 

 visa blädning. Och hvad är hans iraldrisa blädning? Ja, den kan mycket 

 väl kallas för trakthuggning, ty hvad är en traktblädnings- eller föryngrings- 

 yta annat än ett litet trakthygge? 



Byråchefen af Zellén yttrade, att man icke skall göra trakthyggena för 

 små; dock skulle jag vilja varna för att göra dem för stora. Vi hafva i 

 Bergslagerna, där kolning sedan länge skett, och där vid denna handtering 

 små huggen tagits, sett, huru förmånligt detta är; och jag tror, att vi böra 

 laga, att våra skogar få en rik omväxling, som naturen älskar mera än en- 

 formighet. Således är det min uppfattning, att vi icke skola göra hyggena 

 visserligen allt för små, men vi få ej heller göra dem alltför stora. Det 

 torde icke vara mer än en mening om att det ofta hittills använda trakt- 

 huggningsbruket att lägga det ena stora trakthygget bredvid det andra, så 

 att inan till slut får stora sammanhängande kala marker, på hvilka det är 

 mer eller mindre svårt att få återväxt, är alldeles förkastligt. Således skulle 

 jag vilja tillråda, att man i våra skogar nyttjar mänga hyggesföljder med små 

 hyggen. 



Wallmo har skildrat, huru nian tid efter annan skall utvidga föryng- 

 ringsluckor, och jag skulle då vilja framhålla, att samma mål vinner man 

 med små hyggen, hvilkas utvidgning icke sker genom att återkomma med 

 afverkningen till samma trakt år efter år. I stället bör man låta någon tid 

 förflyta, sedan man öppnat ett hygge, innan man i omedelbar närhet därtill 

 förlägger ett nytt. 



Den tid af 6 år, som Wallmo förslagit såsom intervall mellan de åt- 

 gärder, man skulle vidtaga med föryngringsluckan, skulle äfven vara en lämp- 

 lig intervall i fråga om att utvidga våra trakthyggen. 



Jag skulle på tal om obehöfligheten af ordet ^blädning» kanske äfven 

 böra betona, att jag anser ordet öfverfiödigt för Norrlandsblädningen. Där 

 förekommer ren timmerblädning, som jag anser vara blott en af förhållan- 

 dena påtvingad åtgärd för ett hastigt tillgodogöraude af utväxt moget virke; 

 men då afsättningsförhällandena i Norrland blifva bättre, så att äfven smått 

 virke kan afsättas, torde denna metod icke längre böra tillämpas, utan man 

 måste då börja tänka på att, såsom friherre Hermelin påpekat, göra mar- 

 ken ren för att få upp återväxt och framför allt hjälpa tallen i dess ojämna 

 strid med granen. 



Z)or,'iite/i Guntiar Andersson : 1 anledning af elt par yttranden mera i för- 

 bigående af inledaren, har jag begärt ordet för att få ett par upplysningar. 



Jag är fullkomligt ense med jägmästare Stjernspetz, att blädningen i 

 Norrland ej är en skogsvårdsåtgärd, utan en tekniskt nödvändig åtgärd, för 

 att kunna årtionde efter årtionde tillgodogöra sig de olika dimensioner, som 



