DISKUSSION. 393 



för litet i skogen. För ölrigt skiljer sig den s^ k. blädningsgallringen från 

 den metod jag i dag beskrifvit. Jag vill dock icke gifva mig in på att för- 

 klara, hvad blädningsgallring är, ty detta hör ej till ämnet. I korthet vill 

 jag emellertid säga, att blädningsgallring åsyftar likformig utgallring af be- 

 ståndet, således utan upptagande af luckor, ty meningen är att återväxt skall 

 infinna sig under det sålunda urglesade beståndet. Detta kan gå för- sig på 

 god mark utan benägenhet för ogräsbildning, men eljest är det svårt att få 

 fram återväxt på detta sätt. Då herr Stjernspetz 'talade om terminologien 

 såsom orsak till, att jag använde ordet blädning, så vill jag säga, att detta 

 skett för att få enhet i språket och förenkling i terminologien. Han har rätt 

 i, att den stamvisa blädningen är en beståndsvårdsåtgärd och därför kan be- 

 nämnas så. Men hvarför skall man kalla det beståndsvårdsåtgärd, som är 

 ett så långt ord och dessutom kan innefatta allt möjligt. Det är ett bredt ord, 

 så att det kan väl näppeligen användas i fråga om specificerade bestäm- 

 melser i en hushållningsplan. Men om någon hittade pä ett annat namn 

 än blädning, så skulle kanske saken gå lättare för sig att få genomförd. 



Med beståndsvårdsåtgärd förstås ju en åtgärd i beståndsvårdens intresse, 

 d. v. s. det är vård af beståndet. Och detta är väl alltid en god sak. Men 

 när nu jägmästare Stjernspetz talar om beståndsvårdsåtgärd såsom term, så 

 tillåter jag mig fråga dessa herrar jägmästare, som icke kunna tåla ordet 

 blädning: har ni utfört några beståndsvårdsåtgärder i edra likåldriga bestånd? 

 Blädning vill en del icke höra talas om, men väl säger man sig inse nyttan 

 af beståndsvårdsåtgärder. Men då upprepar jag frågan: har ni vidtagit dessa 

 beståndsvårdsåtgärder i edra skogar? 



Docenten Andersson hänvisade till ett yttrande, som jag fällde i mitt 

 inledningsföredrag, då jag talade om skogsförsumpningar i Norrland. Jag 

 har icke gifvit mig ut för att kunna förklara orsaken till försumpningarna i 

 Norrland. Jag har gått och sett på dem och resonerat med mina kamrater 

 därom både däruppe och på andra ställen, men grundorsaken, om det nu 

 blott är en, till försumpningarna lämnar jag gärna till andra att förklara. Jag 

 sade emellertid, att denna likformiga utglesning af bestånden har befordrat 

 uppkomsten af dessa hvit- och björnmossor, som där finnas. Det är åtmin- 

 stone min öfvertygelse. Ty om beståndet får stå kvar slutet, så dränerar 

 beståndet marken. Det är nämligen stora vattenmängder, som träden hämta 

 upp genom sina rötter och som utgå genom barren. Men den likformiga 

 utglesningen af bestånden släpper därjämte ljuset till marken, och just detta 

 må björn- och hvitmossorna som bekant utmärkt väl af. Se där ett par af 

 orsakerna till försumpningarne i Norrland. Sedan komma källådror m. m. 

 m. m. som bidragande orsaker. 



Beträffande dessa buskar, som det varit fråga om, nämnde jag redan i 

 mitt inledningsföredrag, att man icke får vara så noggrann med afseende 

 på bortröjningen af buskarna i öfre Norrland som i södra Sverige. Ty i 

 luckor i södra Sverige kan man påräkna att lättare fä återväxt, och där kan 

 man således vara noggrannare i fråga om borttagandet af dessa i förväg 

 växande buskar, ty vi vilja där icke hafva »vargar» i våra ungskogsbe- 

 stånd. Däruppe i öfre Norrland får man emellertid icke vara så granntyckt, 

 ty där kan det vara svårt att fä återväxt, och där måste man ofta tolerera 

 dessa s. k. marbuskar eller buskar med svagare växt. 



Jag återgår ännu en gång till friherre Hermelins yttrande angående bland- 



