402 PAUL BELLANDER. 



ring, göra äfven ett fätal kreatur afsevärd skada. Man torde häri se en 

 orsak till att förtroendet för skogsodling flerstädes är ringa. 



Som undantag får man dock erkänna, att betet någon gång kan 

 vara till nytta för föryngringen, exempelvis pa starkt gräsbevuxna mar- 

 ker, där en måttlig betning är nödvändig för att den uppspirade åter- 

 växten ej skall förkväfvas. 



Af det som anförts om betets skador kan man förmoda att vår 

 stängselförordning (af 1857) tillkommit i en tid, dä fordringarne på 

 skogsskötsel ej voro stora. 



På annat sätt kan man ej förklara den vida betesfrihet, som den 

 tillåter. Mom. i § i ålägger visserligen ägare af hemdjur att hälla 

 sådan värd om dessa, att de ej inkomma å andras ägor, men i § 5 af 

 samma förordning upphäfves delvis denna skyldighet, emedan i skogs- 

 mark, utmark eller beteshage den ohägnade marken anses vara till ge- 

 mensamt mulbete upplåten. Enligt samma § är skyldigheten att deltaga 

 i stängning, när omförmälda marker möta ä ömse sidor, så godt som 

 ingen. 



Något skydd för äterväxten vinnes dock genom kungl. kungörel- 

 serna af 28 jan. 1876 och 20 nov. 1885, som i vissa län och under viss 

 tid inskränka den fria betesrätten i regel för far till före 1 5 juni och 

 för getter alldeles. 



I detta sammanhang kan det vara lämpligt att erinra om några för- 

 siktighetsmått, som under nuvarande betesförhållanden böra iakttagas för 

 att skydda tor betning utsatta kulturfält. 



Kalhyggen brännas endast, när falt för skogsodling ej finnas på 

 andra håll och i hvarje fall endast med en lätt svedjning. 



Finnes nöjaktig fröträdsställning, är en måttlig bränning fördelaktig, 

 och bör denna ske så nära förestående fröår som möjligt. 



Ris efter afverkning får som skydd för bete — äfvensom för snö- 

 tr>'ck — kvarligga i stor utsträckning. 



Vid sådd bör man vara angelägen om att få gropen skyld af ris 

 och grenar, så att den ej sticker betesdjuren i ögonen. Härjämte er- 

 hålles af riset en beskuggning, som ej är att förakta under våra torra 

 försomrar. Detta tillvägagäende, som ganska säkert skyddar sådden, 

 fördyrar den dock vid jämn ristillgång med cirka kr. 2: 50 per tunnland 

 vid samma dagsverkspris. I samma syfte läggas äfven större stenar vid 

 såddgropens kanter (vid plantering intill plantan). Afven beredas sädd- 

 groparne ett skyddadt läge vid stenar och rotgrenar. Där så lämpligen 

 kan ske, placeras t. o. m. 2 såddfläckar vid samma stubbe. 



På kreaturens hviloplatser och andra starkt trafikerade marker sås 

 endast på detta sätt, då de mera fritt belägna groparne blifva förstörda. 



