404 PAUL BELLANDER. 



trånga väg, utan bör detta ske genom den ändring af stängselförord- 

 ningen som senaste skogskommittéen och domänstyrelsen föreslogo 

 eller att till § 5 af gällande stängselförordning fogas följande tillägg: 



»Allt betande af getter och får vare å skogsmark, som anses vara 

 till gemensamt mulbete upplåten, förbjudet annat än i inhägnad betes- 

 hage, dock, att Kungl. Maj:t äger att härifrån medgifva undantag för de 

 län eller delar däraf, där sådant må finnas erforderligt. 



Är sådan skogsmark enligt behörig myndighets hos Konungens be- 

 fallningshafvande därom företedda intyg föremål för skogsodling, vare, 

 sedan en månad förflutit, efter det kungörelse om skogsodlingens om- 

 fattning och dennas utmärkande å marken blifvit i församlingens och an- 

 gränsande kyrkor uppläst, en hvar pliktig (därest ej flere eller färre af 

 delägare i det gemensamma mulbetesområdet sammansluta sig om kul- 

 turfälts inhägnande)' att om sina hemdjur hålla sådan vård, att de icke 

 inkomma å det område, som är föremål för skogsodling, allt vid påföljd, 

 som i § 21 här nedan är stadgadt.» 



Skogskommittéens förslag vann i hufvudsak anslutning från såväl 

 landsting som länsstyrelser i de flesta orter, men föll likväl igenom, när 

 det i sammanhang med skogslagen var före vid 1903 års riksdag. 



Vi få dock hoppas, att detta för vår skogsskötsel viktiga förslag 

 snart må återkomma i riksdagen. 



Det bör då hafva bättre utsikter att vinna majoritet, när det ej är 

 sammankopplad! med andra frågor. 



Dessförinnan kan man äfven hoppas, att allmänheten fått större er- 

 farenhet om, att skogens återväxt äfventyras med nuvarande betesfrihet. 



I vårt land är det för närvarande till följd af den skada, som bet- 

 ningen föröfvar å skogsmarken förenadt med stora kostnader att upp- 

 draga återväxt, i synnerhet när detta måste ske genom konst. 



Med 1903 års skogslag ålägges skogsägaren att med eller efter af- 

 verkningen skaffa föryngring på sin skog. Det är då hädanefter icke 

 annat än en billig fordran, att samma lagstiftande församling, som åläg- 

 ger skogsägaren denna skyldighet, äfven sedan lämnar honom nödigt 

 skydd för sina ofta dyrt förvärfvade föryngringar. 



' Parentesen utgöres af domänstyrelsens tillägg. 



