408 BETETS INVERKAN PÄ SKOGSATERVÄXTEN. 



betesmarken hemmansägaren en ögonblicklig inkomst, då han däremot af 

 skogen kan vänta sig en inkomst först långt fram i tiden. Beröfvades hem- 

 mansägarna betesrätten å skogsmarken, måste ersättning därför beredas dem, 

 och detta sker lättast genom, att hagmarksskötseln uppdrifves. En intensiv 

 hagmarksskötsel och hagmarkens absoluta skiljande från skogen är sålunda 

 hufvudvillkoret för att kunna aflösa betet från skogsmarken. Det är icke 

 nog med att endast betona beteskreaturens skada utan man måste också se 

 saken från den andra sidan. 



Hvad jägmästaren Delin yttrade om ekskogen gäller äfven och i större 

 utsträckning om boken. Boken är i utdöende, och den är kanske inom en 

 snar framtid alldeles försvunnen från skogen och våra löfängar. Det är 

 därför nödvändigt att inhägna ek- och bokskogarne. Detta kan ske genom 

 att använda det billigaste stängselverk som finnes, nämligen utrangerad te- 

 legraftråd, eller kasserad järntråd från Uddeholm. 



e. Jäginäslarcri Bellaudei: Jag instämmer i hvad friherre Hermelin nyss 

 yttrade, nämligen att vi måste betrakta denna sak från en annan synpunkt. 

 Det erfordras äfven tillmötesgående från idkarne af boskapsskötsel, därest 

 man skall kunna vinna någon inskränkning i betesrätten. Samtidigt vill jag 

 emellertid också framhålla, att skogsägarne äro berättigade att vidhålla sina 

 fordringar härvidlag, ty stängselförordningen har tillkommit på en tid, då 

 betet icke gjorde någon skada. Sedan dess har skogsskötseln alltmer vunnit 

 i intensitet, och det har därvid befunnits, att den icke är förenlig med den 

 nuvarande betesrätten. Det är då icke för mycket begärdt, att boskapssköt- 

 selns idkare måste rätta sig härefter, ty man har orsak att fordra, att man 

 får samma dispositionsrätt till sina skogsmarker, som man har till sin inägo- 

 jord, särskildt sedan numera ganska stränga fordringar uppställts på skogs- 

 ägaren, jag tror dock för min del, att en inskränkning i betet kan reali- 

 seras, utan att det behöfver förorsaka något väsentligare intrång i boskapsskötseln. 

 I de delar af vårt land, där boskapsskötseln har nyttan af skogsbetet eller 

 i vissa delar af Norrland och Dalarne försiggår ännu vallning. Vallare 

 följer kreaturen och visar dem, hvar bästa betet finnes. Det skall icke vara 

 svårt för dessa personer, som känna terrängen väl, att leda kreaturen på 

 sådant sätt, att dessa undvika de bestånd och de föryngringar, som behöfva 

 skyddas. Tillgången på betet är ändock så rikligt, att därmed mycket väl 

 kan födas samma kreatursstock som nu. 



På grund af hvad jag nyss anfört, vill jag på det bestämdaste bestrida, 

 att boskapsskötselns idkare böra få någon ersättning för att vid betningen 

 vissa hyggen eller vissa områden undvikas. När skogsägaren en gång väl- 

 villigt släppt efter i detta hänseende på grund af att betesdjuren då icke 

 gjorde någon skada, så anser jag, att det nu är lika berättigadt att en skärp- 

 ning vidtages i den nu gällande författningen, då genom den stora frihet, 

 den lämnar, skogsföryngringen lider ett säkert ohägn. 



Jägmästaren Hollgren: Jag föreställer mig, att det i denna fråga är af 

 allra högsta vikt, att skogsskötseln icke allt för mycket kommer i kollision 

 med boskapsskötseln. Vi veta ju, att exporten af varor hänförliga till bo- 

 skapsskötseln såsom lefvande djur och matvaror af djur är betydande; sär- 

 skildt 1903 lämnade den åt landet en behållning af 22 '/;, miljoner kronor; 

 den är således en af de få poster, som gifva landet någon behållning och 

 bidraga till ett utjämnande af handelsbalansen. Särskildt af smör e.xporterades 



