4l4 BETETS INVERKAN PA SKOGSATER VÄXTEN. 



under de första dagarna sedan djuren kommit ut i det fria efter att hafva 

 stått på stall eller i ladugård under vintern, de äro synnerligen okynniga. 

 De rusa åstad, rvcka i och smaka på allting och göra mera skada än sedan 

 de fått lugna sig efter första vårkänslorna och vårglädjen. 



Båda dessa förhållanden bruka påpekas i den utländska litteraturen. 

 De sammanhänga naturligtvis icke med den stora betesfrågan, och detta så 

 mycket mindre, som det är svårt att få dessa synpunkter beaktade, då andras 

 kreatur skola beta, men då den frågan, som nu här blifvit behandlad, gäller 

 betets inverkan på skogsåterväxten i allmänhet, har jag velat påpeka saken. 



Jägmästaren Hallgren: Det är endast en sak jag vill framhålla med af- 

 seende på skyddandet af skogsåterväxten. Beträffande stängselvitsord för 

 planteringar heter det i gällande stängselförordning: Den som med åker, 

 äng eller plantering möter skog, utmark eller beteshage hafve såsom hittills 

 ej stängselvitsord. En person, som är ägare af skogsodlad mark, — plan- 

 tering — skulle således icke äga rätt att af sin granne fordra deltagande i 

 stängsel. Denna fråga har emellertid förevarit i högsta domstolen, som för- 

 klarade i dom den lo maj 1894, att stängselvitsord ägdes äfven i fråga om 

 skogsodlad mark. 



Jag har velat nämna detta därför, att detta domslut icke finnes intaget 

 i öfverjägmästaren Hahrs sista författningssamling rörande skogsväsendet af 

 år 1905. Det torde vara af intresse för herrar skogsmän att hafva reda på 

 denna sak, då frågan många gånger kan komma före. 



