424 



MEDDELANDEN. 



i landsorten. Det blefve då ganska svårt att få centralstyrelsen beslutmässig, 

 för så vidt icke offervilligheten hos dess medlemmar att resa hit blefve stor. 

 Vi hafva af erfarenheten funnit, att angelägenheterna i vår nuvarande förening 

 blifva ganska snabbt behandlade därigenom, att styrelsens ledamöter på kort 

 tid kunna kallas tillsammans, ehuru det vanliga är att ej andra infinna sig 

 än de, som bo i Stockholm. 



Jag anser således, att det är för tidigt att upplösa denna förening och 

 splittra den i lokalföreningar, ocK jag kan icke finna, hvilka fördelar det i 

 praktiken skulle medföra annat än möjligen i fråga om exkursioner i skogarne. 



Däremot anser jag det vara välbetänkt och klokt, om publikationerna 

 kunde blifva gemensamma och ett samarbete äga rum mellan nu bestående 

 och möjligen blifvande föreningar på det sätt, att publikationerna kunde 

 komma in i en och samma tidskrift. Det vore ju en stor fördel, att det 

 funnes blott en tidskrift och att i denna tidskrift förekomme såväl det som 

 rörde Norrland som det som gällde södra Sverige. Frågan om samarbete 

 med de mindre föreningarne torde under sådana förhållanden icke behöfva 

 i vidare mån blifva föremål för pröfning, än att denna förening beslutar att 

 till de mindre föreningarne utdela folkskriften för ett pris af 60 öre för år- 

 gång, med rätt för dem, som under detta år anmäla sig till erhållande af 

 folkskriften, att afgiftsfritt erhålla dennas första årgång. 



Jag ber således att för min del få yrka, att det framlagda förslaget icke 

 måtte godkännas, men att åt styrelsen för denna förening må uppdragas att 

 söka åstadkomma gemensamhet i fråga om publikationer, och vidare att det 

 måtte medgifvas de mindre föreningarne i landsorten att erhålla folkskriften 

 för ett pris af 60 öre för årgång. 



Byråchefen Örtenblad: Jag är oviss om, huruvida icke det förslag, som 

 framlagts af kommitterade, är mera tilltalande än det förslag, som byråchefen 

 af Zellén nu framställt, och jag tror icke, att kommitterades förslag skall 

 åstadkomma, att denna stora förening behöfver på minsta sätt känna sig upp- 

 löst, utan att den fortfarande skall vara en centralförening. Jag anser därför, 

 att man icke bör se saken uteslutande ur den af herr af Zellén framställda 

 synpunkten, och jag tror, att man bör granska kommitterades förslag, innan 

 man släpper det ur händerna. För min del känner jag mig för närvarande 

 mer tilltalad af detta förslag än af det, som herr af Zellén framställt. 



Bvråchefen af Zellåi : En centralstyrelse för de mindre föreningarne för 

 att åstadkomma en sammanslutning har ju, såsom jag också betonade, mycket 

 som talar för sig, men jag framhöll tillika, att jag ansåg, att det vore för 

 tidigt att nu fatta ett beslut därom, och att denna förening, om förslaget 

 antoges, komme att blifva splittrad. Vill man emellertid framdeles ha en 

 öfverbyggnad för landets alla skogsvårdsföreningar, sä anser jag, att man 

 skall söka åstadkomma en sådan på det sättet, att ordförandena i de respek- 

 tive skogsvårdsstyrelserna i landet och äfven medlemmarna i dessa styrelser 

 lämnas tillfälle att jämte delegerade för hvarje förening komma tillsammans 

 och öfverlägga om gemensamma angelägenheter, speciellt, synes det mig, 

 i fråga om tillämpningen af den nya skogslagen. Det är dock 600,000 kro- 

 nor, som genom skogsvårdsafgifterna äro anslagna för att effektivt åstadkomma 

 bättre skogsvård i landet, och det lider icke något tvifvel om, att det redan 

 tillämpats olika principer i fråga om användande af medlen och jämväl om 

 skogslagens tillämpning i öfrigt. Anledningen därtill, att jag hemställer, att 



