MEDDELANDEN. 425 



ledamöterna i skogsvårdsstyrelserna skulle vara själfskritna och icke endast 

 ordförandena är, att ledamöterna, som äro valda af landstingen och hushåll- 

 ningssällskapen, bättre representera ortens förhållanden och kunna bättre re- 

 dogöra för dess behof i skogsvårdsafseende. Jag tror, att det för landets 

 skogar vore bättre, om en sådan öfverbyggnad åstadkommes med anslutning 

 till de föreningar, som finnas, ehuru jag därutinnan icke nu är i tillfälle att 

 framlägga något definitivt förslag. 



BvniiJiefen (hienblad; Den rikedom på idéer, som är karakteristisk för 

 byråchefen af Zellén, har gjort sig gällande äfven i detta förslag, och jag 

 tror, att frågan genom de praktiska synpunkter, som han nu framställt, fått 

 ett något olika läge mot hvad den från början hade. 



Det skäl, som byråchefen af Zellén särskildt ansett skulle utgöra hinder 

 för ett förverkligande af en sammanslutning på det nu föreslagna sättet, var, 

 om jag förstod honom rätt, att det ännu vore för tidigt. Detta gifver mig 

 emellertid anledning att tänka i)å, att man skulle kunna gå med på herr af 

 Zelléns ståndpunkt på det sätt, att afgörandet af frågan uppskötes ännu ett 

 år, så att tillfälle bereddes för hvar och en att vidare tänka sig in i de nya 

 synpunkter, som herr af Zellén framställt, och att verka för att dessa på ett 

 år hunne mogna, så att man kunde få en öfverbyggnad på det sätt, som 

 han tänkt sig. 



Jag skulle således, om förslaget vinner tillslutning och sympatier, vilja 

 vara med därom, att detta ärende bordlägges på ännu ett år. 



Doktor Kemfie; Hela tankegången hos den kommitté, som varit tillsatt 

 för att utarbeta förslag till stadgar för denna stora förening ligger uti g 2. 

 Jag skall anhålla att få läsa upp den sista meningen i paragrafen. Den lyder 

 sålunda: »Medlem af Svenska Skogsvårdsföreningen, bosatt inom Sverige, tillhör 

 den lokalförening, inom hvars område han har sitt hemvist». Klart är, att 

 då denna skogsvårdsförening har sina medlemmar från Haparanda till Ystad, 

 så skulle den komma att lida ett stort afbräck, därest det nyss upplästa stad- 

 gandet blefve af Föreningen antaget. Det måste ju i ekonomiskt afse- 

 ende inverka menligt, att medlemsantalet minskades. I synnerhet är det norr- 

 ländingar, af hvilka det ju finnes många medlemmar i denna förening, som 

 skulle komma att utgå. Det är därför icke underligt, att styrelsen för denna 

 förening funnit förslaget icke vara så särdeles tilltalande. Det vore också 

 ganska diktatoriskt att antaga ett sådant förslag, ty det torde väl vara hvars 

 och ens rättighet att vara medlem af hvilken förening han vill och till och 

 med att tillhöra huru många ftjreningar som helst. Jag anser att detta stadgande 

 är ett ingripande i den personliga friheten. Emellertid har jag alltid varit 

 mycket intresserad för denna sak, och jag har ansett, att om man skulle 

 kunna i en enda tidskrift sammanföra den periodiska skogslitteratur, som 

 alstras i Sverige, så skulle detta lända till gagn. Vi norrländingar finge då 

 se, huru skogen sköttes i södra Sverige, och vi finge å vår sida låta inne- 

 vånarne i södra Sverige veta, hur det står till med våra skogar. Jag tror 

 med ett ord, att det vore ganska nyttigt, om utbyte af tankar och erfaren- 

 hetsrön skedde emellan de olika landsdelarne och detta skulle bäst kunna ske 

 därigenom, att litteraturen sammanfördes i en tidskrift. 



Då jag anser, att det förslag, som nu föreligger, icke är acceptabelt, 

 ber jag att få instämma i herr af Zelléns yrkande. 



Skogs/öiTjallaren Karsbeig: Såsom medlem i en lokalförening, omfattande 



