442 NOTISER. 



meil krusbärsplantor från Dauiuark. I år mångenstädes i mellersta Sverige, in- 

 koramen med stamkrusbärsplantor, införda år 1904 från Tyskland, dessa plantor 

 då så väl som förra sommaren skenbart rena. 



Sjukdomens farlighet. Framträder första året å enstaka bär och skott, andra året 

 å flera sådana, tredje och följande år allmänt. Angriper synnerligast stamkrusbär. 

 Mycket smittosam. Kan smitta så godt som alla krusbärssorter, fastän olika svårt. 

 De sjuka bären oanvändbara. Sjukdomen går ej öfver på andra växter. 



Hvad staten gjort och kommer att göra. Den 27 sept. 1905 utfärdades kungligt 

 förbud mot införsel af krusbärsplautor från utlandet. En skärpning af detta förbud 

 är snart att motse, äfvensom statsbidrag för försvarskrigets kraftiga igångsättande 

 samt för att leda och öfvervaka utrotningen af sjuka buskar å de farligaste sjukdoms- 

 centra Staten ersätter utrotade sjuka buskar till halfva värdet, om värdering sker 

 genom länsträdgårdsmästare och anmälan göres hos Hushållningssällskaps sekreterare. 



Hvad odlarne ha att göra. Hvarhelst en sjuk buske upptäckes, bör denna och 

 alla buskar af samma ursprung och samtidigt planterade, äfvensom omgifvande 

 andra buskar, genast uppryckas och brännas. Friska buskar, mera aflägset (minst 

 50 meter) växande, kunna lämnas kvar, men böra besprutas en gång i veckan 

 under augusti månad med en lösning af svafvellefver (30 gram af saltet på 10 liter 

 vatten). Till en stor buske för en sprutning 2 lit. lösning. Saltet köpes på 

 apoteket. — Plantera ej stamkrusbärsplantor, som äro mest hemsökta och såsom 

 sjukdomsspridare mest farliga. Stamkrusbär, planterade 1905 och nu till utseendet 

 friska, måste misstänkas blifva sjuka, om ej i år, så nästa år. Förtänksammast 

 vore, att äfven dessa nu offrades. Äfven stamkrusbär, som 3^mpats inom vårt land 

 efter år 1903 å stammar af guldribs (Ribes aureum), intagna från utlandet, äro 

 att misstänka, dä det vill synas, som kunde dylika stammar, om de komma från 

 .'ijukdomssmittad plantskola, äfven de medföra smittämne. 



Det gäller att rädda var viktigaste härodling. Detta och nästa år rätta tiden att 

 kraftigt ingripa. Samarbete mellan stat, ortsmyndigheter, trädskoleägare och enskilda 

 odlare är nödvändigt. Alla måste vidkännas uppoffringar. Lämnas fienden i ro ett 

 par är, kan den ej vidare utrotas. 



Lämna uppgifter om sjukdomens förekomst till undertecknad. 



Experimentalfältet den iS juli 1906. 



Jakob Eriks.'ion. 



Professor och föreståndare för Kgl. Landtbrufes- Akademiens 

 Växtfysiologiska Försöksanstalt. 



ÅTTONDE INTERNATIONELLA LANDTBRUKSKONGRESSEN äger rum i 

 Wien 21 — 25 "laj 1907 under ordförandeskap af Furst Carl Auersperg, känd från 

 österrikiska forstmäunens resa i Sverige sommaren 1904. Deltagare äga att anmäla 

 sig hos kongressens sekreterare professor J. Häusler, Wien I Schauflergasse 6, före 

 den 31 mars 1907 och samtidigt insända ledamotsafgiften 20 österrikiska kronor. 

 Bland de 70 kommitterade märkes frih. Carl C:son Bonde. 



Kongressen omfattar n fackkongresser och komma skogsfrågor att afhandlas 

 inom sektion 2 (undervisnings- och försöksväsen för landt- och skogsbruk inbegripet 

 mosskultur), inom sektion 5 (markförbättringsåtgärder), sektion 6 (industrier), sektion 

 7 (växtsjukdomarj och sektion S (skogshushållning). Inom S:de sektionen komma 

 följande ämnen att behandlas: i) Uppdragande af skogsbestånd med hän- 

 syn till stor massatillgäng och god virkeskvalitet. Föredragshållare: 

 forstmeister A. Eakesch (Böhmen), prof. A. R. von Guttenberg (Wien), prof. Huffel 

 (Nancy), direktör H. Reuss (Mähren), prof. A. Schwappach fEberswaldei. 2) Be- 



