JOHAN Ol.OF AF ZELLEN. 449 



Svnpiiiik/ir vid beräkning af skogtlillväxten. Skogsvärdsf. tidskr. 11)03. Sujipl. 



I, sid. I — 27. (Äfven såsom själfständigt separat. Stockholm 1903). 

 Huru bör afverkningen bedrifvas eller efter af\erkningen med marken förfaras, 



att skogens återväxt ej uppenbarligen äfventyras. Skogsvärdsf. tidskr. 



1904: 233 — 248. (Föredrag vid årsmötet 1904). 

 Den nva lagstiftningen angående vård af enskildes skogar med kommentarer Jämte 



awisninoar för skogarnes skötsel, Stockholm 1904, Norstedt & Söners för- 

 lag. 184 sid. 

 Om våra skogars framtid. Stockholm 1905 (Skogsvärdsf. folkskr. n:o 2). 

 Våra plantskolor. Skogsvärdsf. tidskr. 1905: 235. 

 Om betydelsen af skogsfröets härstamning och ett ordnande af skogsfröhan- 



deln. Skogsvärdsf. tidskr. 1905: 285 — 288. 

 Några ord om Nordamerikas forstliga förhållanden. Skogsvärdsf. tidskr. 1905: 



480—81. 

 Om våra skogars bättre vård och högre afkastning. Skogsvärdsf tidskr. 1906: 



i6g — 251. (Äfven såsom själfständigt separat, Stockholm 1906). 



Ofvanstående skrifter jämte hans talrika yttranden vid skogsmötena 

 i Stockholm 1877, 1894, 1901, 1902, 1903, 1904, 1906 och i Jön- 

 köping 1894 samt i nationalekonomiska föreningen och landtbruksaka- 

 demien ådagalägga klart af Zeliéns mångsidighet och besanna, att han 

 var vår tids främste författare i skogsfrågor. 



Vi ha här först uppehållit oss vid af Zeliéns författareverksamhet, 

 dä denna är det testamente han efterlämnar åt ett kommande släkte. 

 För den nuvarande generationen torde däremot hans förtjänster i den 

 praktiska skogsvården samt hans verksamhet i Domänstyrelsen framträda 

 starkast. Under de 10 år han var skogsförvaltare vid Söderfors och 

 Österby bruk fick han rik användning för sin praktiska läggning. A 

 dessa bruks skogar vittna vackra ungskogar om hans skicklighet som 

 praktisk skogsman. Från denna hans Upplandstid härstamma också de 

 många ypperliga och framför allt af honom med sådan humor fram- 

 förda landsbygdshistorier, hvarmed han i ett gladt lag fröjdade kamra- 

 ter och vänner. 



Sedan af Zelién från och med år 1883 kallats till chef för I V:de by- 

 rån å Domänstyrelsens skogsafdelning, kom han att blifva den närmaste 

 ledaren af den storartade utveckling, som statens skogsvård i södra 

 och mellersta Sverige genomgått under de 24 år han fick verka som 

 byråchef. 



Karakteristiskt för af Zelién var, att han under tidernas lopp helt 

 ändrade sin ställning till vissa större skogsfrågor. Denna hans förmåga att 

 frångå en förut länge innehafd uppfattning i flera frågor, torde vara det 

 största beviset för hans framsynthet och fördomsfrihet. Han kom så- 

 lunda, sedan han länge haft välskötta bruksskogar närmast för ögonen, 

 att på 1880- och 1890-talen i Domänstyrelsen bekämpa förslag till la- 



