454 



JOHAN OLOF AF ZEIXEN 



afhållne vän och beundrade präst Johan Olof WaUin. De hade också 

 önskat, att han, Hksom sin namne, skulle blifva präst — det blef han 

 ock, men i naturens stora tempel, i skogarnas mäktiga pelarsalar. 



Bland den mängd kransar och blommor som sändts den döde till en 

 sista hyllning, anteckna vi, förutom från de närmast sörjande och från ett 

 stort antal skogstjänstemän i södra och mellersta delarna af landet, följande 

 kransar, alla med gröna band: Kungl. Domänstyrelsen (»Med vördnad och 

 saknad») — Föreningen för Skogsvärd, en krans af silfvergran, boklöf och 

 hvita hljor (»I tacksamt minne af dess förste upphotsman») — Lärare vid 

 Kungl. Skogsinstitutet (»Med vördnad och tack») — Skogsstaten i Bergslags- 

 distriktet, jättekrans af röda rosor och cycasblad (»Med vördnadsfull tillgifven- 

 het och saknad») — Skogstjänstemän i Smålands distrikt (»Hvila i ro efter 

 ett godt och mödosamt arbete» och »Tack för god vakt») — Fredrik Wacht- 

 meister (»Med tacksamhet och saknad») — F. generaldirektör O. Ewers. — 

 Br. Bellander, en krans af silfvergrantoppar med kottar (»Tack för din vän- 

 skap. Hvi suckar det så tungt uti skogen») — Bernhard Martin (»Vänskap 

 från ungdomsåren aldrig grumlad, endast stärkt under lifvets strider».) 



Gunnar Schotte. 



