466 ' H. HESSELMAN, G. SCHOTTE. 



tvinande bok i granskog, liksom granföryngring under bok. Hvarken 

 gran eller bok synas sålunda äga något afgjordt öfvertag i kampen mot 

 hvarandra. Det är tydligen äfven andra faktorer än det direkta Ijus- 

 behofvet hos de olika trädslagen, som reglerar utgången af granens och 

 bokens strid med hvarandra. Sannolikt äro sådana att söka i markens 

 beskaffenhet, såsom t. ex. i humuslagret. 



Såsom nämnts synes dock granen inom stora delar af området ha 

 vunnit terräng på bokens bekostnad, och torde detta till väsentlig del 

 bero på människans ingrepp i bokskogen, då man möjligen vid afverk- 

 ning gjort kalytor, som varit allt för stora för bokens gynnsamma för- 

 yngring. Nilssons undersökningar ge stöd för ett dylikt antagande. 



Det är för öfrigt ingalunda ovanligt, att finna enstaka granar i väl 

 slutna och rena bokskogar. En viss jämvikt mellan de olika träden 

 synes då ofta äga rum. Granen utbreder sig ej i bokskogen och 

 bokarne undertrycka ej sin medtäflare genom kronornas starka skugga. 

 Sannolikt ha granarne inkommit i någon tillfälligt bildad lucka, utan 

 att sedermera förmå vinna terräng. Dylika enstaka granar i bokskogar 

 bilda ofta granens yttersta utposter mot väster och söder, t. ex. i Hal- 

 land å trakten öster om Skärsjön i Sibbarps socken samt flerstädes 

 inom Okome, Ullareds, Abilds och Enslöfs socknar; i Skåne på bergen 

 söder om Vånga kyrka i Vänga socken, på sluttningarne ned emot Ifö- 

 sjön ofvanför Klagstorp i Näsums socken, på Ryssbergen etc. 



Af särskildt intresse är granens förhållande till ljunghedarne. Det 

 är framför allt i Halland, som ljungmarkernas och granens strid med för- 

 del kan iakttagas. Endast vissa ljunghedar erbjuda lämpliga gronings- 

 betingelser för granen, och är detta särskildt förhållandet med de mossrika 

 ljunghedarna, i hvilka bottenskiktet hufvudsakligen utgöres af Hylocomium 

 parietinum. samt ehuru mera sällan af Hylocomium proliferum. Sådana 

 ljunghedar finnas hufvudsakligen i mellersta och södra Halland, och där 

 förmår granen ganska lätt sprida sig ut på ljunghedarne. Detta fram- 

 går äfven af kartan, där i dessa trakter en mängd enstaka trädgrupper 

 med kors utmärkts utanför den mera sammanhängande grangränsen. 

 Såsom exempel på en sådan ljunghed, där granen lätt sprider sig ge- 

 nom själfsådd, kan anföras följande anteckning från Tönnersjö socken: 



Sandblandadt mullager 25 — 35 cm. 



Ris ymniga: Calltina 7>7ilgarjs y, Vaccinium vilts idoea t, Genista pilosa %-x. 



Mossor rikliga: Hylocomium parietinum s-r, Dicramim scoparium t. 



Lafvar saknas. 



Gräs strödda: Aira Jlexuosa t, Triodia decuinbetu t, Agrostis stolonifera t. 



Orter tunnsådda: Ptetis aquilina t, Potentilla erecla s, Succisa pratensis c, 



