GRANEN VID SIN SYDVASTGRANS I SVERIGE. 



469 



(norra Halland) efter 12 år ej nått högre höjd än 1-2 cm. (se fig. 4), och 

 på liknande hedar å Gunnarps stomhemman, Gunnarps socken i meller- 

 sta Halland undersöktes 0,70 m. höga, fristående, själfsådda granar, som 

 hade den respektabla åldern af ända till 40 år. — Den för granens gro- 

 ning och vidare utveckling gynnsamma ljungheden utmärker sig af ett 

 50-60 cm. högt ljungtäcke, som är luckigt, då ljungen inom detsamma 

 är sä pass gammal att den fläckvis dör ut och föryngrar sig, den har 



Fig. 4. 1 2-åriga genom sådd uppdragna granpUintor på ren ljunghed å Tölö kronopark. 



7j nat. storlek. 



ett bottenskikt af mossor, och enen förekommer ofta. Den för granen 

 ogynnsamma ljungheden äter utmärkes af ett tillföljd af ljungbrän- 

 ningar mindre mäktigt humuslager, som är mera torfaktigt, ljungen är 

 kort, likäldrig och jämnhög, bottentäcket utgöres af lafvar eller saknas, 

 och enen förekommer ej. 



De ofvan skildrade rena och lafrika ljungmarkstyperna hafva sin 

 största utbredning på höjderna i norra Halland och Bohuslän samt 

 äfven i norra delen af Tönnersjö och Veinge socknar i södra Halland. 



