GRANEN VID SIN SYDVÄSTGRÄNS I SVERIGE. 47 1 



öfver västgötagränsen. Detta förhållande ger också en förklaring till 

 den nuvarande grangränsens särdeles oregelbundna förlopp därstädes. 

 Man torde kunna antaga, att gränsen gått minst sä västligt som efter 

 en linie mellan Hålevattnet i Lindome socken öfver Lindas i Älfsåkers 

 socken, väster om Tagsjön och mot Fixsjön i Tölö socken. 



Första orsaken till gränsens tillbakagång är såsom nämndt att söka 

 i skogseldar, hvarefter uppstått ljunghedar, som bibehållit sin karaktär 

 genom upprepade ljungbränningar. Härigenom hafva hedarna också 

 fått en typ, där granen har svårt att vidare utveckla sig. 



Får däremot en bränd ljunghed ligga orörd i ett tillräckligt antal 

 år, öfvergår den småningom till en mossrik ljunghed, hvarå granen kan 

 utbreda sig. Såsom exempel på huru en sådan utveckling försiggår 

 anföres å sid. 273 en sammanställning af vegetationen å efter olika antal 

 år brända områden nära hvarandra å likartad mark i Breareds socken, 

 södra Halland. Enligt denna jämförelse och andra liknande undersök- 

 ningar från Lidome och Veddige socknar i norra Halland sker ljungens 

 invandring och hedens förvandling till för granens spridning gynnsam 

 mossrik ljunghed i stora drag pä följande sätt: 



Redan på hösten samma år som ljungbränningen ägt rum på våren 

 uppspira enstaka stånd af lingonris. En del gräs börjar också visa 

 sig, och bland örterna finner man redan Antemiaria dioica, Potentilla 

 erecta och ä nedre delen af backsluttningar ormbunken Pleris aquilina. 

 2 år efter bränningen börjar en del ljung infinna sig, ofta såsom fröplan- 

 tor, men äfven såsom skott från de afbrända rötterna — man kan 

 ibland räkna ända till 1,000 ljungbestånd pr kvm., ehuru vanliga an- 

 talet är betydligt mindre. 3 år efter bränningen är ljungen 8-10 cm. hög, 

 och gräs- och örtvegetationen har vanligen afsevärdt tilltagit i antal exemplar. 

 Sedermera växer ljungen de närmaste åren betydligt på höjden, och i 

 samma mån som den börjar sluta sig, aftaga gräsen och örterna i mängd 

 — 4 eller 5 år efter bränningen spela de ej längre någon roll. Det 

 är endast på mycket goda marker, t. ex. en del ljunghedar i Okome 

 socken (mellersta Halland) som de kunna hålla sig kvar i större antal 

 några år längre, då på sådan mark ljungen synes invandra senare. 



5 år efter bränningen finner man vanligen blott 400 — 500 ljungstånd 

 per kvm., och en hel mängd af dessa äro redan då undertryckta. Bland 

 mossorna förekommer ännu blott Polytrichum, men snart visar sig Hylo- 

 comiuni parietinuni. Ljungens höjd är då, vid t. ex. 6:te året, 25 — 30 

 cm. På god mark växer sedermera ljungen ytterligare i höjden, ehuru 

 ej så snabbt som förut, och Hylocomium-mossorna invandra och bilda 

 ett rikt marktäcke. I samma mån ljungen blir högre, aftager antalet 

 ljungbestånd. 15 år efter bränningen kan sålunda ljungen vara 50 cm. 



