GRANEN VID SIN SYDVASTGRANS I SVERIGE. 



475 



mark, oftast på högre backar eller kullar, dels äfven på mera jämna 

 och ofta lägre liggande trakter. I senare fallet är humuslagret särskildt 

 starkt torfaktigt. Som nämndt har det förra slaget af lafrik hed upp- 

 stått efter upprepade bränningar, men öfvergår, dä den en längre tid 

 legat orörd, till mossrik hed. Den senare typen af lafrik hed förekom- 

 mer i vårt land vanligen å smärre lokaler — största utbredningen har 

 den i Vrå socken i Småland. Dess utveckling och bildning är ej när- 

 mare studerad, men den synes bibehålla sig länge oförändrad, och i 



Foto. G. Schotte. Juli 1906. 



Fig. 6. Bild från grangränsen i Högsås socken (Bohuslän). Gränsen följer hägnaden mot 



ljungmarken. Figuren visar samtidigt ett typiskt skogslandskap i Bohuslän med blandad 



tall och granskog kring ett berg, hvars topp sticker upp i fonden bakom grantopparne. 



marken träffas under sådan hed vanligen ortsten. Denna hedtyp liknar 

 de jylländska hedarna på rFladerne» och kan ej bära gran förr än efter 

 markens fullständiga markberedning genom upprepade plöjningar m. m. 

 I det föregående har påvisats ljungbränningens betydelse för gra- 

 nens spridning eller tillbakagång. Detta visar sig särskildt vid jäm- 

 förelse af marker skilda genom hägnader. Man finner nämligen flerstädes, 

 sänskildt i norra Halland och äfven i Bohuslän, huru granens gräns följer 

 antingen hägnaderna eller också hemmans- och sockengränser (se fig. 6). 



