478 H. HESSELMAN, G. SCHOTTE. 



Löfvaskyberg, barkhult med flera. Intet enda namn sammansatt med 

 eller härledt från gran har kunnat upptäckas. På de modärna kar- 

 torna finner man däremot dylika såsom Granbrotorp (Glimåkra socken, 

 söder om sjön Farlången), Granetorp (Verums socken), Granetorpet (Vitt- 

 sjö socken). 



En annan ledning för att i någon mån bedöma skogarnes samman- 

 sättning i norra Skåne i slutet af i6oo-talet erhåller man af några hand- 

 skrifna anteckningar tillhörande v. Engeströmska samlingen, förvarad 

 på Kungl. Biblioteket i Stockholm. Bland dessa papper förekommer en 

 år 1732 gjord kopia af en skrift om Akarp och Vittsjö socknar med 

 följande öfverskrift 



»Efter Ädla och Högvärda hr Professorens Herr Magist. 

 Stobaii desidererade uppteckning följer detta efterskrifna.» 



Anteckningarna innehålla åtskilliga upplysningar om Akarp och 

 V^ittsjö socknar, tydligen utgörande svar på något utsändt frågeformu- 

 lär. Om skogarne i Akarp heter det »Skogshulten af böke icke 

 rätt stora äro efterföljande» hvarefter en hel del namn på skogarne 

 uppräknas. Enligt 1684 års karta utgjordes också skogarne hufvudsak- 

 ligen af bok och suurskog. Om VVidsjö (Vittsjö socken) heter det 

 »Hvad skogshulten angår, thy består socknen merendels af 

 furuskog, som man omöjl. kan specificera. Men Bökuhult äro 

 några små i socken såsom — » Detta stämmer ock tillfyllest med 

 1684 års karta. Skrifvelsen är daterad på följande sätt 



Datum Akarps Prästgård den 3 oct A:o 1691. 



Hörsamme tjänare 

 Hans Jöransson Föck. 



Kopian är efter oförmodadt funna papper gjord i Akarp den 4 

 Julii A:o 1732 af A. Grundwall. Numera är granen fullt allmän i Vittsjö 

 och Akarps socknar. 



Då det knappast torde finnas något skäl för att granen icke skulle 

 blifvit omtalad om den förekommit så allmänt som nu, återstår intet an- 

 nat än att antaga, att granen först under de senaste 200 åren ernått 

 sin nuvarande stora utbredning i dessa socknar. 



Detta antagande styrkes till full visshet genom studiet af landtmä- 

 terihandlingar för norra Skåne från slutet af 1600-talet och början af 

 1700-talet. Från de flesta af de socknar, där granen numera är allmän 

 eller nästan allmän, föreligga i Landtmäteristyrelsens arkiv kartor öfver 

 en stor del af gårdarne. I beskrifningen till dessa finner man talrika 

 och ofta mycket detaljerade upplysningar om skogarne, deras tillstånd 

 och de trädarter, som bilda desamma. Här nämnas nämligen icke blott 



