GKANEN VID SIN SYDVÄSTGRÄNS I SVERIGE. 485 



upp vid Stockholm och i nordöstra Uppland växer den väl, utbildar 

 grobara frön och sprider sig pä den öfriga skogens bekostnad. De spridda 

 bokförekomsterna norr om det egentliga bokskogsområdet äro möjligt 

 att betrakta såsom förposter vid bokens vidare spridning mot norr och 

 bilda i så fall bokens pioniärzon. 



Granens och bokens pioniärzoner äro mycket olika hvarandra. Hos 

 den förra ha vi ett bälte af blott en till ett par mils bredd, där träden 

 förekomma spridda här och där, därinnanför framrycker granen så att 

 säga i sluten falang. Hos den senare består pioniärzonen af ett mycket 

 vidsträckt område, inom hvilket trädet förekommer på endast spridda 

 ställen ofta långt åtskilda från hvarandra. 



Dessa olikheter torde återspegla de olika spridningsmöjligheterna 

 för gran och bok. Granen är vårt under de flesta markbetingelser kraf- 

 tigaste trädslag och det sprides med vinden, boken däremot är mera 

 fordrande på marken, den sprides sannolikt med djur och är därigenom 

 mera beroende af tillfälligheterna, och fråga torde äfven vara, om icke 

 boken inom sitt norra utbredningsområde i vårt land mången gång lig- 

 ger under för granen liksom bokskogarne i södra Småland möjligen, 

 såsom iakttagelserna från Sandvik ge vid handen, sprängts af granen. 

 Granens smala pioniärzon i jämförelse med bokens vittnar om 

 dess kampduglighet och om dess snabba och effektiva sprid- 

 ningssätt. 



Grangränsens förlopp i Bohuslän, Västergötland, Halland, Småland, 



Skåne och Blekinge. 



Inom Bohuslän, Västergötland och norra Halland sammanfaller i 

 allmänhet granens västgräns med skogens gräns ut mot de i dessa trakter 

 vanliga ljunghedarne. Grangränsen har därför kunnat utmärkas genom 

 blott en linie äfven om denna ej under endast en veckas rekognoscering 

 kunnat blifva fullt exakt öfverallt. Dock hafva äfven enstaka bestånd 

 och grupper väster om denna linie utlagts å kartan, där de varit förfat- 

 taren bekanta. 



I mellersta och södra Halland, Småland, Skåne och Blekinge ut- 

 breder sig mera sällan granen direkt å de vidsträcktare ljungmarkerna 

 utan sprider sig åt väster vanligast uti tall-, bok- eller björkskogar. 

 Tvänne olika gränslinier hafva här valts för att markera granens utbred- 

 ning. A kartan har sålunda med hel bred linie utmärkts det område, 

 inom hvilket granen uppträder mera allmänt och bildar en afsevärd del 

 af skogsbestånden, så att den kan anses äga en mera viktig skogslig 

 betydelse. Där denna gränslinie streckats, har rådt tvekan om liniens 

 verkliga läge eller också har på så sätt öfver sjöar, inägor eller ljungmarker 



