504 CONRAD STJERNSPETZ. 



mån för parasitsvampar, som i många fall bidraga till att hastigare göra 

 ett slut på de unga tysktallarnes lefnadssaga. 



Detta är ett försök till en förklaring på tysktallarnes utdöende. 

 Men jag har äfven sett exempel på, huru mera fritt växande tallar af 

 sydlänsk härstamning på ungefär enahanda sätt aftynat och dött ut. Så 

 t. ex. å egendomen Hook i Småland, där å tiotals hektar tallen dött, 

 fastän den stått i ett ganska glest bestånd. Möjligen kunde det bero 

 därpå, att tallen här var inplanterad å en mindre passande jordmån af 

 styf lera med riklig gräsväxt, medan fröet måhända var hämtadt från 

 nord- eller ost-Preussens sandmoar. Detsamma syntes förhållandet vara 

 å en egendom i Mälardalen, som jag sistlidne december månad besökte. 

 Men här å kronoparken Grönbo har det största afbräcket bland tysk- 

 tallarne iakttagits å en ren grusas, där beståndet dock är tätslutet och 

 aftynandet haft det förlopp, som ofvan skildrats. 



I regel hafva träden dukat under vid en ålder af 35 — 45 är stundom 

 vid ännu yngre år. 



Jag befarar, att man här i Bergslagstrakterna, liksom i öfriga trak- 

 ter af landet, där för 30 å 40 år sedan tyskt tallfrö kom till använd- 

 ning vid skogskulturerna, skall komma att göra sorgliga rön vis-ä-vis 

 dessa främlingar från ett mildare luftstreck. Enligt mitt förmenande 

 finnes ej annan utväg än att obarmhärtigt bortröja dem, samt, där be- 

 ståndet efter en dylik genomgripande åtgärd blifver för glest, söka ut- 

 fylla det genom inplantering af vår skuggfördragande gran. Denna våld- 

 samma åtgärd kan kännas mindre motbjudande, om man besinnar, att 

 densamma går ut öfver stamindivider, som icke hafva utsikt att blifva 

 gagnvirkesträd, och som i de flesta fall föra ett tynande lif och kämpa 

 en hård och ojämn strid med våra sega, härdiga hemträd. 



Vår inhemska tall dukar ju stundom under, då han står i alltför 

 tätt bestånd eller är alltför mycket uppblandad med andra, skuggför- 

 dragande trädslag. Men dödssättet är ett helt annat och så att säga 

 naturligare, än det som här ofvan skildrats för tysktallen. 



Det skulle vara af intresse att från andra håll erfara, huru tallen 

 af tyskt eller sydeuropeiskt ursprung ter sig i vårt land, eller om den 

 öfver hufvud någonstädes ingifver förhoppningar om en löftesrik framtid. 

 Är så ej fallet, synes mig den importtull, som nu är lagd på tallfrö, 

 böra utbytas mot importförbud, särskildt för frö från Tyskland eller lika 

 sydligt belägna länder. Vi äro komna eller borde åtminstone vara 

 komna därhän, att vi .själfva inom vårt eget land kunna förskaffa oss 

 vårt skogsfrö, till och med då ett väsentligt ökadt behof ställer större 

 anspråk pä våra fröaftarers leveransförmåga. 



Grönbo, Kåfalla i april 1906. Conrad Stjenispets. 



