NOTISER. 523 



ANSLAG TILL FINSKA FORSTFÖRENINGEN. Den nuvarande senaten bar 



föreslagit 250,000 fnik. för år 1907 åt fiuska forstföreningen samt andra sällskap till 

 skogshushållningens upphjälpande. 



FINSKA SKOGSMÄN PÅ STUDIERESOR I SVERIGE. Under året hafva 

 icke niiugre än 6 finska skogsmän med statsunderstöd studerat de svenska skogs- 

 förhållandena. 



Forstmästare W. C.\j.\NUS i Ylitornio revir har efter en längre resa i mellan- 

 Europa uppehållit sig här för studier af skogsförhållauden i allmänhet. 



Forstmästare A. Benj. Helander, lärare vid Domarnas skogvaktareskola och 

 sekreterare i finska forstföreningen, har under våren åhört jägmästarne Wilh. Ek- 

 mans och Henrik Pettersons föreläsningar vid skogsinstitutet. 



Föreståndaren för Evois skogvaktareskola, forstmästare A. Arimo har studerat 

 den lägre skogsundervisnijigen samt plantskoleskötsel. 



Forstmästaren för eckl. boställen AuG. TöTTerman har hufvudsakligen studerat 

 naturlig föryngring. 



Forstmästare A. Sohlman, konsulent hos finska forstföreningen, har tagit 

 kännedom om svenska skogsvärdsföreningar och deras verksamhet. 



Boställsinspektören, forstmästaren R. Rängman har hufvudsakligast studerat 

 afdikning. 



Herrar Sohlman och Töttermaii deltogo i Föreningens för skogsvärd sommar- 

 exkursion. 



ETT MINNE FRÅN BÄFVERTIDEN I SVERIGE har nyligen af bruksägaren 

 P. G. Tamm skänkts till Riksmuseum. Föremålet i fråga är en björkstam af 240 

 cm:s längd och 38 cm:s omkrets, fälld, kvistad och aftoppad af bäfver. Enligt i 

 sista häftet af tidskriften »Flora och Fauna» återgifvet meddelande har björkstam- 

 men tillvaratagits i Leran mellan Älfkarleö och Hyttö masugn i närheten af Glams- 

 bäckens utfall i Leran eller vid den del af denna, som kallas Raskarsbo. När fyn- 

 det gjordes, kan ej med visshet bestämmas, men af gifvaren har lämnats följande 

 uppgifter: »En gammal fiskare vid Älfkarleö, hvars far äfven var fiskare, och dog 

 vid 85 års ålder på iS5o-talet, har hört sin far berätta, att denne uti en ström, som 

 kallas Sagaren, mellan Storån och Marma, sett en bäfverkula, då han på fisketurer 

 passerade detta ställe uti sina barnaår, d. v. s. omkring 17S0 eller kanske något 

 tidigare. Sedan timmerflottningen förts genom denna ström, torde numera ej där 

 finnas några märken kvar. .Samme man, den nu lefvande fiskaren, som i sin ung- 

 dom varit dammbordspojke i hammaren härstädes, omtalar vidare, att bland smederna 

 berättades om den sista bäfverfångsten, hvilken skett af en smed, och kallas udden, 

 där fångsten skedde, än i dag bäfversudden. När detta skedde, kunde han dock ej 

 uppgifva, men tillade: 'nog är det öfver 100 år sedan, ja, mera, ty det var före min 

 fars tid och kanske farfars med.' Men som han .sade hade det varit mycket bråk 

 bland smederna i hammaren med anledning af denna händelse.» 



Häraf framgår, att det är länge sedan bäfvern utrotades i nedre Dalälfven. 

 Dock torde det ej ligga så långt tillbaka i liden som den gamla fiskarns yttrande 

 tycks antyda. I Lilljeborgs fauna öfver »Sveriges och Norges däggdjur» finns an- 

 fördt, att bäfvern enligt anteckningar af en d:r Lindroth varit talrik »uti en älf vid 

 Söderfors bruk» på lySotalet, och i Joh. Lundströms »Söderfors .Aukarbruks Hi- 

 storia», tryckt 1791, uppges bäfvern finnas i Dalälfven. 



