536 SAM SYLVAN. 



att påräkna, utan att dessa områden komma att öfvergå till s. k. alfvar, 

 liknande dem på Öland och södra Gottland. 



Särskildt utsatta för dylik förvandling till improduktiv mark äro de 

 högt belägna hällomrädena: Hejdebyhällar samt Stenkyrka och Halls 

 skyddsskogar, belägna 45 m. öfver hafvet på öns högsta delar. 



Plantering och sådd af lämpliga skogsträd är ytterligt svår. För 

 att dylika åtgärder skola lyckas, måste sådana platser, där jordmånen 

 är djupare och växtligheten godartad, uppsökas och inplantering göras 

 af lämpliga skyddsskogsträd, såsom bergtall, gran, vanlig tall, svarttall på 

 klapperjord m. fl. Ifrån dessa kultiverade fläckar torde växtligheten så 

 småningom sprida sig. 



Enligt professor H. E. Hambergs undersökningar ökar skogen ne- 

 derbördsmängden i det inre af landet med omkring 3 %. Vid kusterna, 

 i synnerhet å kuperad mark, är ökningen betydligt större. Vid under- 

 sökning af sommartemperaturen hos det tunna sand- och myll-lagret å 

 hällarna finner man, att skillnaden mellan luftens och markens tempera- 

 tur kan uppgå till omkring 20° C. Det är därför klart, att en ständig 

 utstrålning af värme äger rum från de mer eller mindre kala hällarna, 

 hvilket bidrager till att förbifarande regnmoln icke förtätas eller utfalla 

 såsom nederbörd. Faktiskt är, att nederbörden på Gottland är mindre 

 på försommaren än i den regnfattiga Kalmartrakten. 



På Gottland användes en stor del af skogsmarken till betning under 

 sommartiden. För att skaffa vatten åt kreaturen gräfvas vattenställen, 

 s. k. bryor, hvilka om sommaren ofta uttorka. På sandjord bibehålla 

 de vatten längst. Skogsmarkens porösa beskaffenhet ordnar vår- och 

 höstflöden, så att de ej verka förstörande på broar, vägar och närlig- 

 gande åkrar. 



Åkerbruket försvåras, om icke skydd beredes mot den starka nord- 

 västliga vinden, hvilken böjer träden mot sydost och i sin män hindrar 

 grenarnas utveckling åt vindsidan. 



Växtligheten lider nog af de starka vindarna, i synnerhet om våren, 

 då bladen äro spädare och ömtåligare. Dessutom bortblåsa och förflyk- 

 tigas mullpartiklarna, hvilket föranleder mera bearbetning och gödsling 

 än på skyddade ställen. 



Skyddsskogarna utgöra ett mekaniskt skydd för åkerbruket på 

 Gottland. 



De svårigheter jordbruket har att bekämpa pä norra Gottland orsa- 

 kas till en del af att skyddsskogarna blifvit kalhuggna. — Det är ej nog 

 att sköta de föreslagna skyddsskogarna med sakkunskap samt att söka 

 åstadkomma återväxt å bättre växtplatser. Skyddsskogsområdena mäste 



