542 A. BENJ. HELANDER. 



trakter i hjärtat af Finland ha redan i vår bildats något slags andelslag, 

 omfattande stora byalag, som annonsera efter gemensam skogvaktare 

 och hvilka torde ha uppställt som mål ej allenast gemensam skogshus- 

 hållning, utan äfven gemensamt förädlande af virket — sågverks upp- 

 sättande — och dess försäljning till utlandet. 



Som mål för en stor del af dessa samfällda företag kommer för 

 visso att vara ett frigörande från beroendet af sågbolagen och komma 

 de säkert att rikta sin udd emot dessa. Man får ej heller förvåna sig 

 öfver en sådan rörelse, ty det finnes trakter, där endast ett enda bo- 

 lag opererar och sålunda nästan ensam bestämmer priserna och att den 

 på de flesta ställen är fullt berättigad, är utom allt tvifvel. Emellertid 

 kommer detta naturligtvis att leda till en kamp, ty att bolagen ej 

 gärna se sina intressen korsade är klart och kan säkert, ifall rörelsen 

 ej rätt ledes, äfven föra till omogna företag, hvars bärvidd ej kunnat 

 öfverskådas. 



Endast en flyktig blick på idén i dess helhet är redan tillfyllest, 

 för att klargöra hvilken mäktig faktor för skogshushållningens höjande 

 den samfällda skogshushållningen kunde blifva och hvilken ofantlig eko- 

 nomisk fördel skogsägarna själfva skulle kunna draga af en sådan orga- 

 nisation. Den skulle kunna alldeles säkert blifva en rätt grundval för 

 skogens och dess besittares bästa. 



För tillfället är i Finland ögonblicket för startande af ett arbete 

 i den antydda riktningen väl valdt. Aldrig har sammanslutningens 

 idé varit så hållen under armarna som nu, aldrig har den finska bon- 

 den med sådan tillit sett upp till förslag, som kommit från »herrarne» 

 som nu, då allt hvad Pellervo föreslår tages väl emot. 



Den närmaste framtiden kommer att uppvisa hvartåt rörelsen går, 

 hurudana former sammanslutningen på skogshushållningens område 

 antar. Går allt väl, som man ju bör hoppas, uppstår det ett nytt ar- 

 betsfält för skogsmännen, ett så stort fält, att Pellervo ej hinner med 

 det, utan att fackmannaföreningar, synnerligast Finska Forstföreningen, 

 som understöder Pellervo i dess arbete, får lof att taga det om hand, 

 och den privata skogshushållningen har slagit in på nya, stadigare 

 banor. 



Stockholm den 8 april 1906. 



A. Benj. Helander. 



