SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT IQOÖ, H. II. 



Vikten af objektivitet vid skogsförrättningar. 



Som ett inlägg i den på senare tid lifligt debatterade frågan om för- 

 hållandet mellan afverkning och tillväxt i Sveriges skogar finnes i i;a häftet 

 i år af denna tidskrift en uppsats af G. Beronius, hvari han söker visa sko- 

 garnes afkastningsförmåga inom Västerbottens län. — Uppsatsen uppgifves 

 vara en närmare förklaring till de uppgifter, som N. G. Riogstrand lämnade 

 vid skogsmötet i Graninge 1905 angående resultatet af skogsindelningsarbete 

 pä I\Io-Domsjö bolags skogar; och vi vilja här inskränka oss till att fästa 

 uppmärksamheten vid några rader, sid. 8, angående de förhöjningar bolaget 

 önskar utöfver den enligt normalprincipen beräknade afverkningen. Det 

 heter, att de föreslagna höjningarne ofta rönt Kungl. Domänstyrelsens 

 godkännande, dock har höjningens storlek »varit beroende af respektive 

 öfverjägmästares och jägmästares subjektiva uppfattning). Detta beroende 

 vill bolaget om möjligt undvika, och härom heter det vidare; »För att till 

 skogarnes bästa och ömsesidig lättnad få denna ökningsprocent bestämd på 

 ett subjektivt sätt såväl af dem, som uppgöra planerna, som af dem, som 

 skola kontrollera dem, har bolagets skogsförvaltning sökt att uppgöra ett 

 nytt beräkningssätt på nedannämnda grunder», hvarefter följer en redogörelse 

 för huru tillväxtprocent, omloppstid och afverkning beräknas. 



Det föreligger här således det mindre vanliga förhållandet, att en en- 

 skild skogsägare uppgör grunder för skogshushållningsplaner till ledning för 

 skogsstatens tjänstemän. Ehuru ett omvändt förhållande snarare varit att 

 vänta, äro skogshushållningsplanerna ifråga i hvarje fall ett mycket erkän- 

 nansvärdt uttryck för det arbete och det intresse, man sedan länge ägnat 

 skogarne under Mo-Domsjö aktiebolag, och de skola med tillfredsställelse 

 och tacksamhet mottagas af hvar och en, som är mån om våra skogars 

 framtida väl, liksom vi våga tro, att bolagets skogsmän skola på samma sätt 

 mottaga den sakliga kritik, som kan komma deras arbete till del. Sådan 

 finnes ock i ett föregående häfte. Hvad vi för vår del vilja här nedan till- 

 låta oss granska är egentligen endast tillvägagångssättet vid bestämmandet af 

 omloppstiden. 



Först begagna vi dock tillfället att fästa uppmärksamheten vid en här- 

 med sammanhängande omständighet, nämligen hvad som kan vara närmaste 

 anledningen till, att sådana arbeten, för hvilka i herr B:s uppsats lämnas 

 redogörelse, utföras af enskilde på skogar, som stå under skogsstatens för- 

 valtning. I nyss citerade rader säger sig skogsförvaltningen ha uppgjort nytt 

 beräkningssätt för tillväxtprocent m. m. närmast för att i fråga om önskad 

 förhöjning af afverkningen icke vara helt beroende af skogstjänstemännens 

 subjektiva uppfattning; och det har nog varit och är alltjämt en allmän 

 mening bland ägarne af hemmansskogar, som stå under statens kontroll, att 



Skogsvhrds/orenin^ens Jidskri/t, iqoö. i% 



