546 P- o. WELANDER. 



hinna utväxa till 29 cm. utanpå barken, så skulle blott återstå att undersöka 

 medelåldern för sådana träd. Att detta bör ske på möjligaste objektiva sätt 

 är klart. Det är väl ock riktigt att från undersökningen utesluta både un- 

 dertryckta och vargvuxna stammar, men bland återstoden friska träd, både 

 härskande och medhärskande (sidotryckta), hvilka i framtida bestånd böra 

 hinna utväxa till 29 cm., måste profträden på de skilda växtplatserna tagas 

 utan urval, om det skall blifva tal om att finna medelvärden. 



Skogsförvaltningen vill emellertid göra strängare urval och utesluter alla 

 bestånd med exponerade lägen, på skarpare skogseldsområden och ställen, 

 som varit utsatta för hård afverkning, där det antagas att växtligheten icke 

 är fullgod. Härför torde dock knappast finnas fog, då ju alla dessa om- 

 ständigheter sannolikt komma att inverka äfven på nuvarande tillväxtskogar; 

 ty de exponerade lägena blifva väl, som de äro, och nuvarande ungskogar 

 äro till stor del att finna just på gamla brännor; och hvad de hårda af- 

 verkningarne angår, så äro de tydligen ämnade bli minst lika hårda som 

 hittills att döma af den mängd oväxtlig skog, som uppgifves förekomma i 

 bestånden och som föreslås att snarast afverkas. Men äfven bland stam- 

 marne inom de som normala ansedda bestånden vill skogsförvaltningen ytter- 

 ligare utvälja de bästa. Härom säges sid. 8: »trädet, som göres till före- 

 mål för undersökning, bör ej heller som individ hafva lidit under dylika 

 extrema inverkningar, med andra ord om af borrspånet ' eller trädets utseende 

 framgår, att utvecklingen blifvit hämmad genom långvarig öfverskärmning, 

 brandskada, röra, snöbrott eller dyl. bör det kasseras». Att utesluta under- 

 tryckta och skadade träd äro nog alla ense om, och dylikt synes af trädets 

 utseende. Men om det undersökta trädet är friskt och synes till det yttre 

 normalt, huru kan man då anse sig berättigad att kassera borrspånet, därför 

 att det enligt förrättningsmannens mening utvisar, att »utvecklingen blifvit 

 hämmad» i förhållande till andra, växtligare stammar? Olika tillväxt finner 

 man inom hvarje bestånd och utan tvifvel äfven inom de tillväxande bestånd 

 för hvilka omloppstiden skall bestämmas utan att man kan så där på rak 

 arm afgöra orsaken. Åtgärden att kassera borrspån från icke undertryckta, 

 friska träd synes således, åtminstone att döma af de uppgifter, som lämnas 

 i berörda uppsats, vara rent godtycke och har bra litet att skaffa med veten- 

 skapliga metoder. Man kan nog på dylikt sätt konstruera fram en kort 

 växttid, och däraf följande stor afverkning, men den motsvarar ej verklig- 

 heten. Om man för öfrigt enbart af borrspån från till det yttre normalt ut- 

 vecklade träd dömer, att utvecklingen är hämmad, så måste man utgå från 

 en normal tillväxt, hvarmed jämförelse göres, och man hade i detta fall åt- 

 minstone bort få veta, huru stor tillväxten enligt skogsförvaltningens mening 

 bör vara för att ej anses »hämmad». 



Växttiden synes således hafva erhållits efter den märkUga metoden, att 

 man i de bästa bestånden borrat de till utseendet bästa träden, men om 

 det oaktadt några borrspån utvisa »hämmad utveckling» i jämförelse med 

 någon normal tillväxt, hvilken skogsförvaltningen låter bli dess egen hemlig- 

 het, så antages detta bero på »extrema inverkningar», och borrspånen kastas 

 helt enkelt bort som olämpliga. 



En slik metod, använd som argument i diskussionen om skogarnes af- 



' Kursivering af P. O. W. 



