SKOGSVÄRDSFÖRENINGENS SOMMARRESA I906. 



55Q 



värde i hög grad växlar med kvaliteten och denna i sin tur mycket nära 

 beror af lämplig slutenhet. Under exkursionens gång diskuterades en del 

 skogsfrågor lifligt. De rörde sig hufvudsakligen om kulturskogarnas förtjänster 

 och brister. 



Man har ofta mot kulturskogen framhållit att den vore mera kvistig än 

 naturskogen och därigenom skulle lämna ett mindre värdefullt virke. Här 

 och där kunde man också se några 30- ä 40-åriga tallbestånd, mot hvilka 

 en sådan anmärkning kunde göras. Emellertid voro dessa uppdragna på 

 en mark, som mera är lämpad för granen än för tallen, och på en sådan 

 mark blir ju tallen äfven i naturskogen rätt gärna kvistig. Liksom i allmän- 

 het i skogar anlagda för 30 å 40 år sedan, hade man väl mycket lagt an 

 på tall på granens bekostnad, men detta var ju på en tid, då man endast 



l-ot. A. \V. SilimiJt, 

 Fig. 6. Exkursionens deltagare I Mo gärd. Öfverjägmästare Wallmo håller tal 

 för Carl Ekman såsom upphofsmannen till Finspångs ungskogar. 



ansåg tallvirket ha något värde, ganska förklarligt. I de yngre skogarne 

 spelade granen däremot en mycket större roll. Där tallen uppdragits \ik 

 mindre drifvande mark eller i mycket väl slutna bestånd, voro träden fullt 

 ut så vackra som i de vackraste naturskogarne i trakten. I den ännu kvar- 

 lefvande rest af den gamla naturskogen på Finspong, som vi vid exkursio- 

 nens slut fingo se, visade sig också att denna under sin ungdom varit fullt 

 så kvistig, som de kulturskogar, som förut genomvandrats (se fig. 5). 



Några af deltagarne i exkursionen hade under en föregående dag haft 

 tillfälle att under skogschefen Karsbergs ledning se stora vidder af Finspongs 

 skogar. De kunde därigenom intyga, att hvad deltagarne i färden nu sågo 

 ingalunda bildade något undantag eller utgjorde någon särskildt vacker del 

 af Finspongs skogar. Dessa utmärkte sig enligt deras erfarenhet af en stor 



Skogsv&rds/öreningens Tiäskri/t, igoö. 39 



