OM DOMÄNSTYRELSENS TIMMERBLÄDNINGSCIRKULÄR. 573 



I det ofvan sagda har jag tillåtit mig antaga, att domänstyrelsen 

 vid utfärdandet af här ifrågavarande cirkulär hyllat den meningen, att 

 hufvudsak är, att sättet för afverkningsberäkningen är enkelt äfvensom 

 att sättet för själfva afverkningen är sådant, att det passar för Norr- 

 lands alla olika skogstyper och förhållanden, och att bisak är, om det 

 afverkningsbelopp, som under indelningsperioden kommer att uttagas, i 

 själfva verket blir något för stort eller i någon mån för litet hvilket 

 vid nästa revision kan regleras. En sådan mening hyser åtminstone 

 jag, och jag tror, att hvar och en, som något längre får handskas med 

 Norrlandsskogarne, skall komma till samma åsikt. Jag tror ock, att 

 det skall visa sig tämligen fruktlöst att finna något fullt tillfredsställande 

 allmängiltigt sätt för afverkningens beräknande i en timmerblädnings- 

 skog. Och framför allt anser jag det omöjligt att finna en formel, ef- 

 ter hvilken befintlig öfverårig och oväxtlig skog bör uttagas. Denna 

 förekommer nämligen under mycket växlande förhållanden både i af- 

 seende på beskaffenhet och storlek jämfördt med hela virkesförrådets, 

 och därtill kommer, att man vid beräknandet af dess uttagande måste 

 hafva för ögonen äfven andra synpunkter än det uteslutande skogliga, 

 såsom om en i högre grad stegrad afverkning af sådan skog kan komma 

 att i större mån sänka virkesprisen eller att under en tid allt för myc- 

 ket inskränka statsskogarnes afkastning äfvensom den arbetsförtjänst, 

 hvaraf befolkningen är beroende, eller att ifråga om enskildes under in- 

 skränkt disposition stående hemman för en tid i allt för hög grad re- 

 ducera skogens aikastning af saludugligt virke, hvaraf hemmanet kan 

 vara beroende, eller befintliga flottledsförhällanden etc. Och icke minst 

 hindrande därför ställer sig det beroende af den naturliga föryngringen, 

 sjm i Norrland alltid mer eller mindre gör sig gällande. Huru önsk- 

 värdt det än vore att särskildt för sagda hemmansskogar kunna upp- 

 ställa en lätt kontrollbar beräkning för den öfveråriga och oväxtliga 

 skogens uttagande, så tror jag därför, att man så godt först som sist 

 kan uppgifva hvarje försök därtill. Man skall näppeligen komma till 

 annat resultat, än att hvarje särskildt förslag till uttagandet af sådan 

 skog måste å marken bedömas, hvarför ock önskemålet i detta fall 

 torde få lof att inskränkas så, att detta bedömande blir så kunnigt och 

 ensartadt som möjligt. 



I de sydtyska bergen, där blädningsbruk i olika former tillämpas, 

 är man i afseende å sättet för den öfveråriga och skadade skogens ut- 

 tagande — sådan skog finnes nämligen flerstädes äfven där, om ock 

 icke i större myckenhet — ganska fördomsfri. Månne icke detta ock 

 beror därpå, att man där lärt sig inse, huru vanskligt det är att därför 

 uppställa några allmängiltiga beräkningar? Kan det dä vara möjligt. 



