BOKSKOGEN INOM ÖSTBO OCH VÄSTBO HÄRAD AF SMALAND. 17=^ 



skogsområdet i sydvästra delen af Värnamo och angränsande delar af 

 Karda och Hänger, Askenäset i Hvittaryd (omnämndt under Hångers 

 socken), »Illveden» och Arevedsbeståndet i Forsheda, det stora forna 

 bokområdet på gränstrakten mellan Refteled och Villstad samt hulten 

 under Segerstad och Bäjaryd i förstnämnda socken, Tanshults gamla 

 boke i Jälluntofta, större delen af Kållerstads, Ähs' och Dannäs' forna 

 bokskogar, trakten väster om Sunnaryd i Bolmsö socken, »Femsjöhult» och 

 skogen under Hökhult i Femsjö samt trakten norr om Skoga i Färgaryd. 



På de flesta af dessa platser kan slutfasen af skogens omvandling 

 ännu i dag studeras, i det att flere eller färre gamla bokar fortfarande 

 kvarstå i granskogen, eller t. o. m. blifvit pä nytt friställda vid dennas 

 afverkning (fig. ii), i andra fall äro endast bokstubbarna kvar (fig. 5), 

 eller äro äfven de nedmultnade. Ännu så länge under mera jämnspelta 

 förhållanden stå bok och gran blandade h. o. d. i hulten vid Källunda 

 i Karda, vid Schedingsnäs i Forsheda, vid Stengårdshult i Kållerstad 

 och på Näset i Dannäs. Begynnande invandring af gran kan studeras 

 i bryn och gläntor af hvar och hvarannan bokskog inom området. Vis- 

 serligen stå granarna mer eller mindre undertryckta, så länge bokarnas 

 kronslut är obrutet, men så snart luckor uppstå, är granen redo att 

 skjuta i höjden. 



På gammal bokskogsjord växer granen, som bekant, mycket fort; 

 virket blir löst, men synes föga besväradt af röta. I Tannåkers socken 

 såg jag dylik granskog afverkas vid 50 års ålder, hvarvid träd, som ej 

 stått för tätt, kunde ha 40 cm:s stubbhöjdsdiameter och däröfver. 



Det har förut nämnts, att bland markfloran i de undersökta bok- 

 skogarna Hylocomium loreum aldrig saknas. Denna vackra mossa håller 

 sig kvar, äfven sedan bokskogen öfvergått till granskog, och ingår — 

 åtminstone under i:sta grangenerationens tid — ofta till väsentlig del i 

 mosstäcket i dylika skogar. I andra barrskogar inom området har jag 

 icke observerat denna mossa, hvadan den därstädes torde spela en mera 

 underordnad roll, om den ocksä ej helt saknas. 



Lokalt kan granen intränga i en bokskog äfven till följd af mark- 

 för sumpning. Denna kan t. ex. inställa sig därigenom, att vattenhål- 

 lande löf och affall i stor myckenhet anhopas i en sänka i marken. 

 Sker så, vantrifvas bokarna på detta ställe, och under deras glesnande 

 löftak invandrar och uppväxer granen, om möjlighet till frösådd af detta 

 slag förefinnes. Ett mycket vackert exempel på en af dylika förhållan- 

 den betingad granföryngring är den plats i Källunda bokskog i Karda, 

 hvarifrån fig. 4 är tagen. Unggran uppväxer här rikligt på en plats af 

 åtskilliga ars vidd, rundt omkring omgifven af sluten, oförsumpad bok- 

 skog. Ej långt från den försumpade sänkan (på bilden åt motsatt sida 



Skogsvårds/öreningens Tidskrift igio, Fackuppsatser. B 



