EDVARD WIBECK. 



att fördraga beskuggning, ' så inses, att boken i själfva verket har små 

 utsikter att i kampen afgå såsom segrare. I alldeles samma riktning 

 peka flertalet af de blandkulturer af bok och gran, hvilka förr i rätt 

 stor omfattning blifvit utförda såväl i Skåne som i Danmark och 

 Tyskland."'' 



Af det föregående framgår, att det viktigaste villkoret för att en 

 själfföryngring af bok omsider skall lyckas uppväxa i ett illa behandladt 

 bestånd, är ett rent negativt — frånvaron af gran i de närmaste om- 

 gifningarna. Björk och fur betyda mindre, i deras sällskap behåller 

 boken gärna öfvertaget, såvida ej luckorna i beståndet blifva mycket 

 stora. Flera af de angifna platserna för en naturlig bokföryngring upp- 

 fylla också nyssnämnda villkor. Hyltenäs och Saraböke boke omgifvas 

 af inägor och hagar med löfträdsvegetation, det senare begränsas också på 

 ett ställe af ljunghed. Mårås' bokhult gränsar intill sjö, inägor och mark 

 med tall och björk. Årevedsbeståndet gränsar visserligen delvis intill 

 granskog, — som för öfrigt just uppvuxit på det förr vida ansenligare 

 bokområdet — , men namnet »hägnen», som ännu brukas om detta 

 bokhult, antyder, att skogen åtminstone genom inhägnad fått hjälp vid 

 sin själfföryngring. Tämligen säkert har detta också varit fallet med 

 de båda, mot omgifningarna skarpt begränsade bokbestånden på Ölmes- 

 berg, där granskogen annars går tämligen nära. Enstaka grofva granar 

 finnas också i ett af dessa bestånd och flera lära vara utfällda därur. Sär- 

 deles väl isolerade från granskogen äro också de intressanta bokbestånden 

 norr om kyrkbyn samt vid Skubbhult i Femsjö. Båda ligga på uddar 

 i sjöar och afstängas mot landsidan af vidsträckta gärdesmarker. I skydd 

 af denna isolering har förstnämnda bestånd, som i början af i8oo-talet 



1 I motsats till senare författare, hvilka hålla granen för något mera Ijusbehöfvande än 

 boken, ansågo flera äldre författare på detta område, de^ omvända förhållandet råda. Så G. 

 Heyer i sin banbrytande af handling >/Das Verhalten der Waldbaume gegen Licht und 

 Schatten);, 1853, och Chr. Vaupell, »Bogens Indvandring i de danske Skove», 1857 (sid. 

 42 och not å sid. 62), »De danske Skove», 1863 (sid. 80). Då en anonym författare i 

 tvenne uppsatser »Ueber dia Rangordnung der Buche, Weisstanne u. Fichte als Schatten- 

 pflanzen», Monatschrift f. das Först- u. Jagdwesen, 1858, sid 115 och 209, angriper Heyers 

 åsikt, gendrifves detta såväl af tidskriftens redaktör L. Denglkr (i randanmärkningar till 

 samma uppsatser) som ock af V. Ber(; i en lika betitlad uppsats i samma årgång af tid- 

 skriften, sid. 212. 



^ Se härom S. (= O. A. Smedberg). »Om skogshushållningen i Skåne», Tidskrift för 

 Skogshushållning, 1878, sid. 220, 1S79, sid. 6, 1880, sid. i, 1883, sid. 23, 1888, sid. 107; 

 Hauch L. a. & OfPERMANN A., »Haandbog i Skovbrug», 1898— 1902, sid. 172 samt 235 



236; v. Unger »Gemischte Buchen- u. P"ichtenpflanzungen», Jahrbuch d. Königl. sächs. 



Akademie f. Först- u. Landwirthe zu Tharand 14 Bd (Neue Folge 7 Bd) 1861; RiJLlNG, 

 »Die finanzielle Bedeutung u. die Verjungung der Buche auf den Gebirgsrevieren Sachsens» 

 samma tidskr. 16 Bd (Neue Folge 9 Bd) 1864; Schwartz, »Ueber die Mischung von 



