BOKSKOGEN INOM ÖSTBO OCH VÄSTBO HAKAD AF SMÅLAXD. 2 1* 



var ett »hägne» af troligen ganska gleshuggen bok, utbildat sig till 

 det sämsta stubbskotts-bestånd, som hela området har att uppvisa, under 

 det Skubbhults gamla utglesnade bokmarker, såsom förut blifvit nämndt, 

 visserligen fått en sällsynt rik blåbärsvegetation, men ingen nämnvärd 

 återväxt. I en omgifning af björkhagar förekommer också den under- 

 haltiga bokskogen vid Hylteberg i S. Unnaryd (fig. lo). Vi förstå, att 

 bokskogen i alla dessa fall af tydlig degeneration skulle fallit ett lätt 

 offer för granföryngringen, om ej lokala förhållanden utestängt denna. 

 Från gleshuggen bokskog via hårdvallsäng går ännu en tredje ut- 

 vecklingslinje, nämligen till IjungJieden. Som denna omvandlingsprocess 

 emellertid ännu bättre befordras af en utfällning af bokskogen, som i 

 styrka kommer närmast totalafverkningen, skall den närmare beröras 

 först under nästa rubrik. 



Föryngringen å bokhyggen och kalafverkad bokskogsmark. 



Då sluten bokskog utfälles, lägges en sä godt som vegetationsfri 

 jord på en gång öppen för växternas invandring. Ar marken bördig, 

 uppträder först en brokigt sammansatt flora af arter från såväl närmare 

 som fjärmare omgifningar, ofta till stor del s. k. ruderatväxter med stora 

 fordringar på jordmånen. En hyggesvegetation af detta slag återgifves 

 af bild 19, tagen vid östra kanten af bokskogen på Kusås i Hånger. ^ 

 Efterhand minskas örtvegetationen, under det gräsväxten blir mera domi- 

 nerande, hvarjämte hallonsnår på dylik mark pläga nå en särdeles stark 

 utveckling. På sämre mark taga gräs och mindre fordrande örter från 

 början öfverhand, vi få här en s. k. hårdvall med fläckar af blåbärs- och 

 lingonris. Sådana bokhyggen ha t. ex. observerats vid Källåkersskog i 



Buche u. Fichte in den Preuss. Staatsforsten des Thiiringerwaldes.», Zeiisschr f. Först- u. 

 Jagdwesen (B. Danckelmann) i Bd 1869 sid. iSi; »Erscheint es nothwendig u. inwieweit 

 Erfolg versprechend, die Einmischung der Buche in die Fichtenbestände zu befördern r » , 

 Thema I Verhandlungen des badischen Forstvereins zu Heidelberg 1894. (ref. i Zeitschr. f. 

 Först- u. Jagdwesen, 27 Jahrg. 1S95 sid. 227); Lorey, »Michbestände aus Fichte u. Buche», 

 Allg. Först- u. Jagdzeitung 1901 m. fl. Ang. tyska förhållanden se ock J. Pauli »Ur min 

 dagbok), Tidskrift för Skogshushållning, 1888. 



* Artlistan från hygget, enligt anteckning den iS juli 1907, var följande. Rikliga: 

 Senecio silvat:cus, Rwnex Acetosella, Fragaria vesca (kring stubbarna), Rubus idccus (fläck- 

 vis). Strödda: Agrostis vulgaris. Betitla odorata (plantor), Carex piluUfera, Poa pratetisis, 

 Trifolium repetis, Veronica officmalis. Enstaka: Ajuga pyramidalis, Aira Jiexuosa, Anernone 

 Jiemorosa, Caréx leporina, C. pallescens, Cirsium lattceolatum, C. palitsire, Galeopsis Lada- 

 7mm, G. Teirahit, Galium apariTte, Hypcricum perforatum, Juncus effusus. Lotus cornicu- 

 latus, Oxalis Acetosella, Phleinn pratense, Flantago major, Polytrichnm comviutie, Potentilla 

 erecta, Rammculus repens, Trifolium hyhridnm, T. pratense, Veronica scutellata och tro 

 ligen än flera. 



