BOKSKOGEX IXOM ÖSTBO OCH VASTBO HÄRAD AF SMALAND. 25=^ 



Uppkomsten af ljunghed ur bokskog är sålunda en process, som 

 otvifvelaktigt än i dag kan äga rum inom området, och eld behöfver, 

 efter hvad jag kunnat finna, icke nödvändigtvis medverka därvid. Att 

 emellertid mycken bokskog under fiendehärjningar i forna tider och 

 kanske också vid andra tillfällen dödats af brand, hvarefter ljung in- 

 vandrat på de däraf uppkomma hårdvallsmarkerna, håller jag, såsom 

 förut blifvit nämndt, för ganska troligt. 



På de godartade ljunghedar, som uppstått på gammal bokskogs- 

 mark, invendrar en ny trädvegetation stundom mycket hastigt. Ett dylikt 

 exempel visar trakten mellan Risa- och Djurasjön i JälUmtofta, som år 

 18 10 var r}-mark med ännu kvarvarande bokvegetation, men i slutet af 

 samma århundrade fullt bevuxen af tämligen försigkommen störskog af 

 tall och gran jämte insprängda björkar. Ett liknande fall är sannolikt 

 det under Gryteryd omtalade, då 1776 ett område öster om Sjöagärde 

 betecknas som »Ijungryd med ene, gran, furu samt något stänke-boke». 

 Tämligen hastigt igenväxande rymark ha vi också i Hånger och Tann- 

 åker. I sistnämnda socken tycks mig i synnerhet det föryngringsparti, 

 hvarifrån fig. 9 är tagen, förtjäna uppmärksamhet. Vi se här gran och 

 bok rikligt förjmgra sig å en ljunghed, som är öfvervuxen af en hög och 

 nästan sluten enbuskvegetation. Ehuru platsen torde ligga något, söder 

 om gränsen för 1799 års bokskog, gör dock jordens luckra beskaffenhet 

 samt den ovanligt frodiga enbuskvegetationen det troligt, att marken förr 

 varit beväxt af bok. \1 skulle alltså här ha ett fall, då utvecklings- 

 gången varit bokskog-^ Ijungryd^ bokskog. Att bokskogen under skydd 

 af en riklig enbuskvegetation också på annat håll så småningom kan 

 återvinna en terräng, som den förut förlorat, visar sig, såsom förut blifvit 

 omnämndt, också vid Skifthult i S. Unnaryd. 



I\Ied sistnämnda utvikningar ha vi i själfva verket kommit öfver på 

 en annan sida af ämnet, 



Bokens föryngring i andra växtsamhällen. 



Där angränsande växtsamhällen mötas för att under relativt natur- 

 liga förhållanden kämpa om markutr\'ramet, visar sig boken inom Östbo 

 och Västbo liksom i sydligare trakter af sitt utbredningsområde fort- 

 farande öfvermäktig alla andra löfträd. 



Bland dessa märkas först och främst eke7i, hvilken som bekant i 

 stort sedt varit bokens föregångare ej blott inom detta träds svenska, 

 utan å större delen af hela dess västeuropeiska utbredningsområde. Ehuru 

 också eken varit föremål för stark afverkning — i synnerhet sedan skatte- 

 jordsägarna år 1835 ^not en ringa penningelösen erhållit fri dispositions- 



