BOKSKOGEN IXOM ÖSTBO OCH VASTBO HÄRAD AF SMÅLAND 2g* 



öfriga trädsamhällen samt ljungheden plägat följa på hvarandra, åter- 

 gifvas skematiskt i fig. 2i. Skemat åsyftar endast att förtydliga bestånds- 

 växHngen sådan den under gifna förhållanden ägt rum. Det upptager 

 därför såväl sådana förändringar, hvilka kunna betecknas såsom fullt 

 naturliga, t. ex. ekskogens öfvergång till bokskog, björkskogens till gran- 

 skog, ljunghedens igenväxande till tallskog o. s. v., som ock bestånds- 

 ändringar, hvilka i regel förutsätta ett ingrepp från människans sida — 

 kultur naturligt\ås oberäknad — , så t. ex. björkskogens invandring på 

 kalhyggen eller brännor. Den utvecklingsföljd, som förutsätter de mest 

 orubbade och naturliga förhållandena, namnes öfverallt först, d. v. s. 

 längst till vänster från läsaren räknadt, de former däremot, hvilka fak- 

 tiskt varit de vanligare resp. sällsyntare, utmärkas genom fetstil och 

 parenteser \ 



I Frånsedt några mera obestämda uttalanden af A. J. Retzus och E. Fries samt 

 Allvins redan förut omnämnda åsikt, att granen inom Östbo och Västbo städse trädde i 

 den bortgående bokens ställe, föreligga från åtskilliga senare författare mer eller mindre 

 utförliga meddelanden om bokskogens förhällande såväl till andra trädsamhällen som till 

 ljungheden. Så har Hult be5krif%it bokens segerrika framträngande i \nssa delar af 

 Blekinge. Dusen Kellgren och Hollgren ha i samband med studier öhar de halländska 

 ljunghedarna lämnat åtskilliga meddelanden om bokskogens forna och nuvarande utbredning 

 samt dess beståndsförhållanden i dessa trakter, likaså Schotte, som jämväl gjort liknande 

 observationer i ^"issa socknar i norra Skåne. Vid undersökning af granens sydvästgräns i 

 Sverige iakttog Hesselman bokens tillbakavikande för detta träd i Sandviks socken af Små- 

 land, och slutligen har Nilsson — efter att i flera föregående uppsatser ha berört samma 

 ämne — i en särskild skrift framlagt resultatet af sina omfattande, på olika platser i 

 Blekinge, Skåne, Halland och Bohuslän utförda undersökningar öfver bokens beståndsförhållan- 

 den och tillika sökt gifva en totalbild af detta träds svenska utbredning utanför gränsen för 

 dess allmännare förekomst. Rörande detaljerna af alla dessa undersökningar, hvilkas refere- 

 rande här skulle taga för stort utrymme, hänvisas till respektive uppsatser, som återfinnas i 

 litteraturförteckningen. 



I hvad mån bokskogens forna och nuvarande beståndsförhållanden i Östbo och Västbo 

 gifva stöd åt de föreställningar om tillvaron af ett naturliga växelbruk mellan skogssamhällena. 

 — åsikter, som framkommo redan i början af 1800-talet, och senare berörts af bl. a. Vacpell 

 och Nilsson — framgår direkt af skemat (fig. 21). Rörande denna fråga se ock inlägg öfver 

 ämnet, »Hafva några iakttagelser gjorts %-id underplantering af gran i äldre glesa bestånd af tall 

 och björk med afseende på växdigheten?> (Skogvaktaren 1897, sid loi) och diskussionen 

 vid V. Sveriges skogsmannaforbundsmöte d. 28 juli 1899 öfver ämnet »Har erfarenheten 

 visat att äfven i skogsbruket liksom i åkerbuket ett skiftesbruk är att förorda.-: (ref. 

 Skog^■aktaren 1900, sid. 37). 



