BOKSKOGEN INOM ÖSTBO OCH VÄSTBO HÄRAD AF SMÅLAND. 3* 



sprängda stånd af örnbräken [Pteris aqiiilina) m. fl. växter \ Äfven i 

 tämligen väl slutna bestånd uppträder understundom en eller annan af 

 de förutnämnda örterna lokalt i sådan myckenhet, att gröna fält eller 

 täcken af större eller mindre storlek uppkomma. Oftast bildas dessa 

 af ekbräken, någon gång af harsyra, ekorrbärsört eller hvitsippa. Efter 

 goda fröår kan marken också fläckvis lysa grön af ett rikt, men vanli- 

 gen snart förgängligt uppslag af bokplantor. Ofvanjordiska block och 

 stenar klädas af ett tjockt täcke af mossor, bland hvilka Hylocomium 

 loreum och H. proliferum aldrig saknas. Därjämte träffas ofta en rik 

 svampflora samt på trädens stammar och grenar en karakteristisk, om 

 också rätt föränderlig möss- och lafvegetation. 



Artrikare och med större dragning åt mulljordstypen äro t. ex. 

 bokskogarna vid Aminne i Karda, vid Mårås i Långaryd samt framför 

 allt den vid Rusarebo i Voxtorp, hvilken senare otvifvelaktigt — åt- 

 minstone i sin södra, nedanför bergsroten belägna del — är den renaste 

 skog af mulljordstyp, som hela undersökningsområdet har att uppvisa. 

 Mycket artrik och af bördig marktyp är också bokskogen vid Nydala. 



Exempel på bokskogar med stark torfjordsprägel gifva de glesa 

 bestånden vid Hylteberg i S. Unnaryd, vid Skubbhult i Femsjö samt 

 många af de smärre reliktbestånden. 



På de lokaler, där undersökningsområdets bokskogar numera huf- 

 vudsakligen äro att finna (jfr sid. i), äro försumpningar icke vanHga 

 och aldrig af betydande omfattning. I bestånd belägna på jämn eller 

 småkullig mark, t. ex. vid Karda i Källunda, vid Stengårdshult i Kål- 

 lerstad m. fl., kunna emellertid fuktiga sänkor förekomma, hvilka klädas 

 af björn- [Polytrichum] och hvitmossor [Sphagnum), de förra stundom 

 i täcken af stor yppighet. 



Vare sig torfjordsbildningen sker på torr eller fuktig mark medför 

 den, som bekant, för bokskogen en i förhållande till mulljorden ogynn- 

 sam näringsupptagning och minskad tillväxt samt en väsentligen för- 

 svårad föryngring. Om mulljorden i bokskogen torfbindes, är skogen 

 sålunda underkastad en slags degeneration. 



^ Förutom de förutnämnda ha följande högre växter observerats i bokskogarna inom 

 undersökningsområdet: Actaea spicata (Rusarebo i Voxtorp), Athyrium filix femina, Polysti- 

 chu?n spinulosum, Asplenium trichomanes, Carex sp., Convallaria majalis, Dentaria btclbi- 

 fera (Rusarebo), Geranium silvatiaim (Aminne i Karda), Hepatica triloba (Rusarebo och 

 Aminne), Hieracium sp., Lactuca muralis (Rusarebo), Lycopodhan anjiotinum, Melatnpyrum 

 pratense, Melica nutans (Rusarebo), Milium effusum (Rusarebo), Monotropa hypopithys hir- 

 suta (Stengårdshult i Kållerstad), Orobus tuberosus. Paris q%iadrifoUa (Elmesbeta-beståndet i 

 Hånger) Phegopteris polypodioides, Polypodium vulgäre, Ranunculus acris, Rjibiis idtzit-s, 

 Solidago virgaurea, Trientalis europcea, Veronica Chamcsdrys, Viola sp. 



Härtill kommer enbusken {Jjnjiperus communis) samt plantuppslag af i synnerhet grati, 

 björk och rönn. 



