tiden: för diametertillväxtens BÖKJAK hos BARRTRÄDEN'. 47* 



Af tabellerna framgår, att kambiels vårarbete börjar i stammens 

 öfre delar för att så småningom skrida nedåt. Vid en jämförelse mellan 

 tabellerna 4 och 5 synes det vidare, att det snabbare flyttar sig mot de 

 basala delarna hos den friställda tallen. Tabell 2 visar, att det hos den 

 i beståndet undertr\-ckta individen, knappast har börjat, dä detsamma 

 hos dess härskande beståndskamrater redan har åstadkommit ett relativt 

 högt resultat. 



Trakeiderna bildas som bekant genom delning af kambialcellerna. 

 För denna och de processer, som stå i samband med densamma, fordras 

 energi, och som vi förut framhållit erhålles sådan först vid en viss 

 värmegrad. 



Innan någon tillväxt sålunda kan äga rum, måste kambiet ha en 

 temperatur, som öfverstiger minimitemperaturen för dess förmåga till 

 celldelning. 



Christ ^ har för granen visat, att tillväxten i det underjordiska 

 systemet börjar vid 5- — 6- C. och i de ofvanjordiska delarna vid 7^ — 

 10^ C. Dessa tal äro hämtade från Schweiz och torde knappast gälla 

 för vårt land. Här är säkerligen temperaturgränsen lägre. — För 

 tallen föreligga oss veterligt inga undersökningar i detta hänseeade. 



Kambiet tillföres värme, dels genom den varma omgifvande luften, 

 dels genom den direkta insolationen. Hvilkendera af dessa faktorer som är 

 den mest verksamma torde vara svårt att afgöra, och behöfves ej heller i 

 detta fall, ty vid alla de undersökningar, som här jämföras med hvar- 

 andra, har luftens värmegrad varit ungefär densamma och dess värme 

 lika tillgängligt för alla trädets delar under det att bestrålningen varit 

 olika. Dock synes det mig antagligt, att på våren vid tiden för till- 

 växtens början den direkta insolationen är den dominerande. 



Båda dessa värmekällor verka ej direkt på kambiet. Detta ligger 

 som bekant mellan bastet och veden och är sålunda täckt af ett mer 

 eller mindre tjockt bark- och bastparti. 



Barken äger synnerligen liten värmeledningsförmåga. Bastet torde 

 ha större. Detta består af lefvande celler, till större delen fyllda af 

 vätska och luft. Af dessa har den förra en ledningsförmåga, som är 

 större än barkens, under det att den senares däremot är betydligt 

 mindre. Men i själfva verket spelar egenskapen af god eller dålig värme- 

 ledare en mindre roll. Under bojan af vegetationstiden åtföljes nämligen 

 den återupptagna verksamheten i bastet af strömningar i cellerna och 

 ett lifligt utbyte af vätska och luft mellan dessa, hvarigenom värmen 

 hastigt föres från cell till cell. Den olika temperaturen är också i och 



Christ 4. Da.-; Pflanzenleben der Schweiz. Zurich 1 879. 



