TIDEN FÖR DIAMETERTILLVÄXTEXS BORJAX HOS BARRTRADEN. 49"^ 



I slutna bestånd tillför den direkta insolationen stammarnas basala 

 delar relativt mindre mängder värme. Solstrålarna tränga sällan, kanske 

 ofta icke alls genom det täta kronhvalfvet. Detta bidrager naturligtvis 

 ytterligare att g}-nna de högre belägna delarna framför de lägre. Dessa 

 få således dels en rikligare värmetillförsel och dels kunna de lättare 

 draga nytra af densamma. 



Att den direkta insolationen har en ytterst stor betydelse visar oss 

 en jämförelse mellan tab. i och 2. I den första återfinnas resultaten 

 från ett härskande träd. I det senare från ett undertryckt. Båda ha 

 växt i samma bestånd och under samma klimatologiska och edaiiska 

 förhållanden. Men den första har i kampen för tillvaron stått starkare 

 och därigenom vunnit gynnsammare villkor. Genom en snabbare höjd- 

 tillväxt har den drifvit upp sin krona, så att denna utan hinder från 

 kamraternas sida kan tillgodogöra sig största möjliga mängden af det 

 värme, den direkta solstrålningen meddelar. Den andra däremot har 

 öfverflyglats af sina grannar. Deras kronor och grenar hindra sol- 

 strålarna att tränga ned till densamma. Dess topp och kvistar belysas 

 aldrig eller sällan direkt af solen. Följden visar sig i en senare på- 

 börjad vegetationsperiod. Xär den i beståndet härskande individen 

 närmast under toppen har hunnit färdigbilda 4 trakeidrader, har den 

 undertr}-ckta å sam.ma ställe knappast påbörjat tillväxtarbetet. Det är 

 dock ej alldeles uteslutet, att en hos den undertryckta individen möjligen 

 för handen varande brist på reservnäring åstadkommer dennas försenade 

 vedbildning. För att utröna huru härmed förhöll sig, undersökte jag i 

 januari 1909 några 20-åriga undertr>'ckta bokar — det enda träslag, som 

 då stod mig till buds — och fann i deras ved rikligt med stärkelsekorn, 

 d. v. s. reservnäring. Den 6 maj gjorde jag samma iakttagelse på två 

 omkring 20-åriga likaledes undertryckta gran- och lärkbuskar, båda vuxna 

 i Skogsinstitutets park. 



Jämföres tab. i och 3. som motsvara tvenne på samma dag fällda 

 och i samma bestånd uppvuxna träd, af hvilka dock den, som lämnat 

 materialet till den sistnämnda tabellen, stått i en ljushuggen del af detta, 

 så framgår att föga skillnad finnes mellan resultaten af deras vårarbeten, 

 och att de sålunda kunde antagas ha påbörjat det på ungefär samma 

 gång i stammens olika delar. Visserligen har den fristående individens 

 vedbildning hunnit något längre nedåt hufvudaxeln, men dock ej så 

 långt, som man hade rätt att vänta, då man betänker att hela dess yta 

 far draga nytta af den värmemängd och den högre temperatur, som den 

 direkta belysningen medför. Ej heller finns någon afsevärd skillnad i 

 barkens tjocklek. 



