TIDEN FÖR DIAMETERTILLVÄXTENS BÖRJAN HOS BARRTRADEN. 



SI 



socken af Västmanlands län och Spårhult i Lugnas socken af Skara- 

 borgs län. 



Dessa tal torde under vegetationsperiodens tidigare skeden lämna 

 någon om ock helt generell föreställning om markens temperatur på 

 olika djup i mellersta Sverige. 



Tallens rötter hämta åtminstone hos äldre träd hufvudsakliga delen 

 af det nödvändiga vattnet ur jordlager, som ligga på ett djup af 1/2 — 1,5 m. 



Om vi, som förut nämnts, förslagsvis kunna sätta minimitempera- 

 turen för tillväxt i det ofvanjordiska systemet till omkr. +7°, så finna 

 vi, att i maj månad ingen del af de jordlager, ur hvilka nästan allt an- 

 vändt vatten härrör, vare sig i bestånd, d. v. s. »under träd» eller ä 

 »fri plats», nått denna värmegrad. Visserligen visar rubriken »fri plats» 

 på 1/2 meters djup en så hög silTra som + 5,^5", rnen på i meter 

 sjunker den till -{- 5,0^ och på 2 meter till -f 3, g". 



Det är sålunda klart, att den stora vattenströmmen, som från roten 

 föres upp i trädet, är ganska kall. Den kommer därför att fördröja dess 

 uppvärming och eftersom de hufvudsakliga ledningsbanorna äro förlagda 

 till de yttersta årsringarna, blir det särskildt dessa delar af stammen, 

 som röna inflytande häraf. Kambiet, som ligger intill sista årsringen, 

 kommer naturligtvis att i hög grad påverkas. 



Den varma luften och den direkta insolationen, försvagade genom 

 den mer eller mindre tjocka barken, kämpa sålunda mot den kalla vatten- 

 strömmen. Ju längre denna stiger uppåt, ju tunnare blir barken, ju 

 lättare har den yttre värmen att tränga in och ju högre temperatur får 

 vattnet. Slutligen är den så hög, att den är lika med minimigränsen för 

 kambiets förmåga till celldelning. På den punkt af stammen, där detta 

 inträffar, kan tillväxten taga sin början. 



Jämföra vi tabellerna I och III, af hvilka den första återgifver resul- 

 taten af undersökningarna öfver en i ett tämligen tätt bestånd uppväxt 

 tall, under det att den andra hänför sig till ett alldeles fristående träd, 

 så finna vi, att skillnaden mellan dem med afseende på antalet bildade 

 trakeider ej är synnerligen stor. Detta beror därpå, att de jordlager, 

 ur hvilka vattnet upptagits, ännu ei varit tillräckligt uppvärmda. Visser- 



