UPPSKATTNING AF KUBIKINNEHÅLLET HOS STÅENDE TRÄD. 59=^ 



till vida, som ingen människa kan vänta sig full massa, då timret tum- 

 mas inom bark i lilländan kanske på hela tum och lågkant, men att 

 göra afdrag för sådant lattall», som ändrar sig med aptering och pris 

 och endast uppskatta netto af vissa nu brukbara sortiment, har ju intet 

 värde å en fast profyta. 



Den vid vissa andra tillfällen nödvändiga specialuppskattningen 

 hvilar emellertid äfven den ytterst på ren massauppskattning, ty innan 

 man delar, måste man veta, hvad man har att dela. Därför måste känne- 

 domen om trädens rätta kubikinnehåll anses som grundläggande för all 

 noggrann uppskattning å rot. Jag vill då här begränsa mig till att för- 

 söka utreda, huru långt i noggrannhet vid massauppskattning vi kunna 

 och böra komma med i den praktiska skogsskötseln användbara metoder. 



Om massafaktorer och fel. 



A det liggande trädet lämnar vanligen en kubering efter grund- 

 yta på midten och längd ett för praktiska ändamål nöjaktigt resultat, 

 i synnerhet om trädet mätes i flera sektioner. Ståndskog kan emeller- 

 tid ej praktiskt taget mätas på detta sätt. Dess massa bestämmes 

 genom uppmätning af grundytan vid brösthöjd och trädens höjd samt 

 genom användandet af en tredje faktor, formtalet, som visar huru myc- 

 ket den af de två föregående faktorerna bildade cyhndern bör reduceras 

 för att gifva trädets massa. Formtalet är således ej direkt mätbart, 

 utan är en faktor, som noggrant endast kan härledas ur den kända 

 massan. \'id uppskattning af det stående trädet finnes således alltid en 

 massafaktor, som man ej fullt känner, men kan man med kännedom om 

 lagarna för dess variation, och eventuellt med hjälp af ett eller annat 

 högre upp på stammen taget mått, komma till en så pass hög grad af 

 sannolikhet vid bestämningen, att resultatet i allmänhet är nöjaktigt för 

 praktiskt behof. 



För att bättre förstå den noggrannhet, med hvilken ett stående 

 träd kan uppskattas, vilja vi emellertid se till hvilka fel man kan vänta 

 vid massafaktorernas bestämning. 



Grundytan betraktas vanligen som en cirkel, hvars diameter mätes, 

 hvarvid fel ej äro sällsynta. Förutom rent personliga slarfifel af mätt- 

 tagaren, förekomma ofta felaktiga klafvar, hvar\id felet ej sällan består 

 i att armarna vid måttagningen genom slitning eller dålig konstruktion 

 ställa sig i sned vinkel mot linjalen, så att för litet mått erhålles. En 

 viss benägenhet finns dessutom att mäta på för lågt ställe å stammen 

 samt att hålla klafven snedt, hvar\'id återigen för stort mått afläses. 

 Detta motväges däraf att man alltid vid försäljning, men ofta äfven an- 



