64* TOR JONSON. 



jande klafven fått en spridning, långt utom den trakt, där materialet 

 är samladt, hvilket ingalunda är att rekommendera för tabeller af detta 

 slag, ty sådana böra som sagdt vara lokala. 



Jag har dock gjort mig mödan att pröfva den på c:a 300 tallar 

 och 400 granar från Klotens kronopark, hvaraf framgår, att tabellen är 

 mycket jämn, så till vida att träd af olika groflek kuberas med unge- 

 fär lika relativa noggrannhet, hvaremot pröfningsmaterialet synbarligen 

 är bättre än tabellens grundlagsmaterial i det de flesta träden gruppera 

 sig i närheten af maximum. Till upplysning för den, som möjligen 

 använder klafven, kan meddelas, att minimigränsen befanns fullt till- 

 räckligt låg, hvaremot maximum för såväl tall som gran för denna trakt 

 borde ligga 5 å 10 X högre än tabellens. Bästa resultatet erhölls vid 

 detta tillfälle, då grantabellen användes äfven för tall. 



En tabell af liknande slag publicerades af jägmästare H. West- 

 BERG i Tidskr. f. Skogsh. år 1895 och kallades af honom för massa- 

 tabell. Den har sedermera användts af många generationer yngre 

 skogsmän, och af såväl dem som utomstående hedrats med ett ganska 

 stort förtroende, ehuruväl vid profkuberingar i smått felaktiga resultat 

 ej kunna ha uteblifvit. 



Som bevis för huru stor tilltron kan vara till dylika för den oin- 

 vigde mera mystiska tabeller må anföras, huru en mycket framstående 

 skogsägare, ehuru ej direkt fackman, sägs ha proponerat, om ej den 

 planerade uppskattningen af hela landets virkesförråd skulle kunna bäst 

 och billigast ske »efter Westbergs tabell». 



Då någon ingående granskning af denna vår kanske vanligaste 

 kuberingstabell mig veterligen ej framlagts med undantag af hvad ut- 

 gifvaren själf vid publicerandet samt senare i Tidskr. f. Skogsh. 1897 

 anför angående dess lämpligaste användning, torde en sådan, sedan 

 tabellen begagnats i 15 år, ej komma för tidigt. 



Tabellens uppställning grundar sig på att beståndets (och de en- 

 skilda trädens) höjd stiger med åldern och markens godhet (bonitet, 

 växtlighetsgrad) samt att formtalet i stort sedt är lika för viss höjd af 

 samma trädslag. På grund häraf blir således formhöjden (fh. eller 

 antalet kubikmeter pr kvadratmeters grundyta) konstant för en viss ålder 

 och markbonitet, hvarför man enligt Westberg endast har att mäta 

 grundytan (g) och bedöma åldern och markboniteten. Sedan skulle 

 man med ledning af erfarenhetstal, hänförda till de tvä sista faktorerna 

 kunna erhålla medelformhöjden (fh) och således massan = g. h. f. 



När det gäller normala bestånd, torde just ingen viktigare invänd- 

 ning kunna göras mot detta sätt att tillnärmelsevis bestämma medel- 

 höjden och därmed formtalet. Men huru ställer sig förfaringssättet i 



