UPPSKATTNING AF KIBIKINNEHALLET HOS STÅENDE TRÄD. 65* 



praktiken: Jo, för att finna den ena massabildande faktorn, höjden 

 (eller formhöjden), skulle på bästa sätt åldern bedömas samt dessutom 

 markboniteten, hvilket senare återigen tillgår så, att det å marken 

 växande beståndets höjd jämföres med en normaltabell angifvande van- 

 liga höjder vid olika åldrar och boniteter. Man har nämligen hittills 

 ej funnit någo bättre mätare på markens alstringsförmåga än höjdtill- 

 växten å det därå växande beståndet. För bedömande af trädens form- 

 höjd, hvilket i tabellerna införes under benämningen »växtlighetsgrad» 

 (här = kuberingsklass), har Westberg således uppställt en »växtlig- 

 hetsskala» med angifvande af vanlig höjd vid olika åldrar och mark- 

 boniteter, ur hvilken således äfven markbonitet och kuberingsklass kunna 

 erhållas om ålder och höjd äro kända. 



I förbigående kan mot denna skala anmärkas, att den ej skiljer på 

 tall och gran, ehuru höjdtillväxten vanligen visar olika förlopp hos dessa 

 båda trädslag. Dessutom ligger maximigränsen för lågt, då afsevärdt 

 större medelhöjder ofta påträftas å våra bättre marker i mellersta Sve- 

 rige, för hvilka tabellen är upprättad. Anmärkningsvärdt är emellertid, 

 huru noggrannt höjdtillväxten å Westbergs växtlighetsgrad I följer den 

 afSCHWAPPACH (Die Kiefer iqo8) för tall i Tyskland funna höjdtillväxten 

 ä II bonitet. Tills fullständigare utredning föreligger, torde vi därför för 

 markbonitering kunna använda Westbergs skala, i synnerhet om den 

 ur ålder och höjd funna växtlighetsgraden sänkes med o,i. 



För kubering af virkesförrådet skulle således enligt Westberg 

 grundytan mätas samt höjd (och formhöjd) bedömas med tillhjälp af 

 erfarenhet, ålder och markbonitet, hvilken senare återigen erhålles ur 

 känd beståndsålder, höjd och ytterligare erfarenhet. Man kan då med 

 skäl fråga: hvad ligger det för mening i att söka finna massafaktorn, 

 höjden, på denna omväg öfver ålder, markbonitet och erfarenhet, när 

 man ändock behöfver direkt mäta samma höjd för att finna de ofvan- 

 stående för kuberingen alldeles onödiga faktorernas sammanhang.^ Enda 

 rimliga förklaringen torde vara den, att taxeringen skulle företagas i 

 samband med upprättande af beståndsbeskrifning, för hvilken senares 

 del man ändock behöfde kännedom om markgodhet och ålder, hvarvid 

 samma växtlighetsgrad som åsättes marken, skulle användas vid val af 

 kuberingsklass för beståndet, då Westberg betecknar båda dessa saker 

 med samma namn. Detta tillvägagångssätt vore också bekvämt nog, 

 om ej utgifvaren själf visat (i Tidskr. för Skogsh. 1897), att den å mar- 

 ken satta växtlighetsgraden ej far tillämpas vid val af kuberingsklass 

 (»växtlighetsgrad») i den utgifna kuberingstabellen, ty för skog under 

 70 år skulle vid kuberingen sänkas 1 — 4 tiondelar mot den enligt ska- 

 lan funna växtlighetsgraden. Min egen erfarenhet från Klotens krono- 



