UPPSKATTXIXG AF KUBIKINNEHÅLLET HOS STÅENDE TRÄD. 69* 



Fäster man sig nu endast vid de erhållna medeltalen för tall och 

 gran, som blott böra höjas med resp. 8,4 och 5,5 % , så kan ju detta 

 synas vara ett rätt vackert resultat och nära öfverensstämmande med 

 hvad Westberg själf funnit, ehuru något för högt för att afse endast 

 vedmassan, då barken i i-undt tal kan beräknas till 10 X- Vid ett mate- 

 rial som detta upplyser dock medeltalet i själfva verket ganska litet 

 om tabellens giltighet, t>' genom hopslagning af en del träd från en 

 mängd o/ika bestånd har man all utsikt för en utjämning af individuella 

 fel, under det att man vid tabellens användning i naturen vanligen 

 måste möta ett motsatt förhållande. Här sammanföras nämligen ofta 

 till en slutsumma sådana träd som uppvuxit under liknande yttre för- 

 hållande (samma bestånd), hvarför man har all anledning antaga, att 

 eventuella fel skola vara ensidiga och hjälpa till att förstora felet i en viss 

 riktning. (Jfr tab. I). För att bedöma tabellens giltighet för enskilda träd 

 måste man således undersöka, huru mycket resultatet kan variera och huru 

 mycket det sannolikt varierar. Detta framgår äfven af tab. II, hvarur 

 t. ex. ses, att högsta reduceringen skulle vara 85 % samt att i de kle- 

 nare stamklasserna i de flesta fall en reducering af minst 15 — 20 % är 

 nödvändig. I medeltal för tall och gran af alla groflekar är en reducering 

 af mer än 11 % nödvändig i 63 fall på 100. Skulle endast veden 

 eller c:a 90 % af hela stammen afses med uppskattningen, synes, att 

 man i många fall kommer att uppskatta för högt o. s. v. Korrigering 

 för ålder har ej gjorts, men skulle efter sådan ännu större fel uppstå 

 i riktning mot för lågt resultat. När man till sist betänker, att klassi- 

 ficeringen här är gjord efter noggrann uppskattning af ålder och höjd 

 (»växtlighetsgrad») å liggande stammar, men det i praktiken gäller att 

 snabbt och kanske delvis okulärt bedöma dessa faktorer, hvarvid ett 

 större eller mindre sannolikt fel måste uppstå, hvilket också blir fallet 

 vid grundytans mätning, så framgår med tydlighet, att det af West- 

 BERG föreslagna sättet att bestämma kuberingsklassen (formhöjden) vid 

 uppskattning af enskilda träds massa har ett ytterst ringa värde. 



Detta försök att åstadkomma en objektiv klassificering torde så- 

 lunda helt böra släppas och klassificeringen öfverlämnas åt taxatorns 

 omdöme, då han efter trädets »fullmålighet» eller s. k. formförhållande 

 väljer lämplig klass. Tabellen skulle sålunda böra öfverflyttas i allde- 

 les samma klass som den förutnämda å Fellexii klafve, ren erfaren- 

 hetstabell, och endast liksom denna pröfvas på sitt omfång. 



Denna pröfning å samma material visar, att WestbergS tabell så- 

 väl uppåt som i synnerhet nedåt är snäfvare än Fellenii tabell, samt 

 att af 300 tallar 48 % och af 400 granar 2^ % falla utanför tabellens 

 gränsvärden, hvarför i synnerhet för tallen en klass 20 % högre än den 



