82* TOR JONSON. 



ning brukliga förfaringssätt, såsom de praktiseras hufvudsakligen på 

 statens skogar i södra Sverige enligt därom utfärdade föreskrifter. 



Här angifves nämligen en massa växtfaktorer såsom ålder, höjd, 

 växtlighets- och slutenhetsgrad samt kubikmassa, hvilka faktorer ofta 

 äro af synnerligen lösligt sammanhang såsom merendels direkt fram- 

 sprungna ur taxators personliga uppfattning utan fasta jämförelse- 

 punkter. Ett första viktigt steg till ett bättre anser jag vara angifvan- 

 det i beståndsbeskrifningen af grundytan pr hektar sådan denna förelig- 

 ger från taxeringen efter trädens prickning i diameterklasser. Denna 

 uppgift är en bättre mätare på slutenheten än den nu så att säga höf- 

 tade och möjliggör en massa jämförelser angående styrkan af gallringar 

 samt beståndets utveckling i öfrigt. Med vana att handskas med 

 grundytan märker också taxator ganska lätt om linjetaxeringen skulle 

 lämna i högre grad felaktigt resultat. 



Efter exakt angifvande äfven af beståndshöjd, hvartill taxator tvingas 

 för att finna massan, samt efter ålderns bestämmande kan den öfriga 

 beskrifningen utformas på många sätt i så godt som fullt objektiv riktning, 

 hvilket dock ej i detta sammanhang bör bli föremål för behandling. 



Användes de båda här föreslagna taxationsmetoderna jämsides på 

 så sätt, att i bestånd, som ej väntas komma till afverkning under de när- 

 maste 40 åren, uppskattningen sker genom linjetaxerad grundyta samt 

 mätt eller bedömd medelhöjd och medelformtal, men i mera afverknings- 

 bara samt i mycket ojämna bestånd genom att uppgöra en eller två 

 fullständiga höjdkurvor och sedermera kubera klassvis med Maass' tabell, 

 så ligger häri också följande stora fördelar. 



Vill man förbättra ett taxeringsresultat vunnet ur medelhöjd och 

 medelformtal, behöfver man nämligen endast göra några ytterligare höjd- 

 mätningar i andra stamklasser tills höjdkurvan blir bestämd och sedan 

 på grundval af de förut gjorda diametermätningarna kubera med tabel- 

 len. Eventuelt kan ju dock klafningslistan behöfva göras säkrare genom 

 taxering till något högre % af arealen. 



Gäller det däremot, att omedelbart eller i närmaste framtiden upp- 

 skatta sortimentsutbytet (»specialtaxera») i ett på detta sätt förut taxeradt 

 bestånd, så lämnar den upprättade höjdkurvan jämförd med klafnings- 

 listan i många fall tillräckligt god upplysning för bedömande af sorti- 

 vientsutbytet med hjälp af afsmalningstabeller. Naturligtvis fordras ju i 

 vissa fall fullständig stamräkning, men kan ju denna lika bra utföras af 

 billigare arbetskraft utan taxatorns personliga öfvervakande. 



I hvad mån sådan sortimentsuppskattning nöjaktigt kan ske med 

 tillhjälp af tabeller utan den hittills i skogen direkt gjorda mätningen och 

 bedömningen, hoppas jag bli i tillfälle att beröra i annat sammanhang. 



