SKOGEN 1 SYDVÄSTRA RYSSLAND. 89* 



5) Kärrserien. Att tallen äfven på denna serie förmår bilda slutna, 

 växtliga bestånd har sin orsak i det under våren och sommaren rådande torra 

 och varma klimatet, som medgifver kärrmarkens uttorkning med däraf följande 

 ohindrad luftcirkulation för trädroten. 



I denna, liksom föregående jordmånsserie, inflyttar löfskogsunderväxt 

 redan vid tallbeståndets inträdande i medelåldern och ökar sig i den mån 

 beståndet blifver äldre och glesare. Underbeståndets vanligaste växter äro: 

 Salices, Jlburmim opiilus. Lonicera pcnclyvienutn, Rhamnus f rangnia och cathar- 

 tica, Ribes nigrum. Lednin. Solaniim dulramara, Sanibucns ebii/iis. Markfloran 

 är identisk med föregående formations fuktigare lundflora, hvartill komma 

 Trientalis, Cyperns fnstus, E<]uisetnm liyemalc, samt en del höga kärrälskande 

 graminéer, carices och junci. 



Äfven i tallens kärrbestånd invandra småningom löfträden, representerade 

 af ek, svart- och silfverpoppel, asp, ask, sälg och al, föga lind, men ofta 

 växtlig annbok. 



6) Torfserien. I glesa, hälft nödvuxna bestånd förekommer tallen, ofta 

 något björkblandad, å denna ståndort. Bristen på mineralämnen, öfverflö- 

 dande humussyror och genom vattnet hindradt lufttillträde till trädroten äro 

 här som i norden grundorsakerna till tallens dekadanta habitus. 



Att tallskogens framtidsöde är besegladt på mull- och kärrseriens stånd- 

 orter torde vara alldeles visst. Här försiggår en omfattande vegetationsväx- 

 ling till löfskogens fromma. Tallen undantränges långsamt men säkert, till- 

 följd af i striden underlägsna skyddsegenskaper. Löfskogens invasion i tall- 

 skogen är dock en långsamt skeende process och tallens fullkomliga utträng- 

 ning från ståndorten en sekelföreteelse. Det småningom invandrade under- 

 beståndet, jämte löfskogens pioniärer, skyddar visserligen marken mot uttork- 

 ning och befordrar genom sitt rika löfaftall tallöfverbeståndets starka tillväxt. 

 Men samma underbestånd hindrar nästan fullkomligt tallåterväxtens fortkomst. 

 Väl händer att å smärre luckor en eller annan tallplanta förmår uppspira 

 och med kraftig växt höja sig öfver underväxten. Sådana stammar komma 

 likväl endast att blifva fyllnadsorganismer i den framtida löfskogen. 



Så skall tallen steg för steg å dessa ståndorter undanträngas af löfsko- 

 gen mot norden, ända till dess jordmänsförhållanden och klimatologiska gräns- 

 värden samtidigt försvaga angriparna och skänka tallen tillräcklig motstånds- 

 kraft mot dessa. 



Tallens successiva undanträngning af löfskogen inom sydvästra Ryssland 

 är således ett nutida upprepande af den under Ancylus- och Littorinatiden 

 försiggångna stora löfskogsinvasionen inom större delen af nordvästra Europa, 

 Danmark och sydligaste delen af Sverige. 



Beträffande tallskogens växtlighetsförhållanden lämnas i det följande en 

 kortfattad resumé! De olika ståndortseriernas bonitetsförhållanden äro alla, 

 med undantag af torfserien, af beskaftenhet att frambringa växtliga tallbestånd. 

 1 )en förefintliga graduationen mellan serierna trycker sin stämpel på tallens 

 höjder, men ingalunda på hennes diametralväxt. De sämsta ståndorterna äro 

 den jämförelsevis humusfattiga kritseriens, hvilka likväl frambringa stammar, 

 vid brösthöjd mätande 50 cm. Bättre än den förra är sandseriens, som ofta 

 företer gamla moderstammar med Ö5 cm. br.-höjddiameter. Hedserien öfver- 

 träftar den föregående i godhet. A dennas ståndorter har jag uppmätt öfver- 

 ståndare med br.-höjddiameter uppgående till 75 cm. Kärrserien frambringar 



Skogsi'årdsf'öreningens Tidskri/t igio. Fackupp?atser. ^^ 



