SKOGEN I SYDVÄSTRA RVSSI.AM). 93=^ 



upprepar trädet samma företeelse som i närheten af tundragränsen. Men så 

 befinner sig arten äf\en härstädes vid en klimatisk gräns, ehuru en sydlig. 



Videna spela i hela trakten en underordnad roll. Salix alba och fragilis 

 förekomma spontana i skogarna vid bäckstränder och källdrag. 



Sälgen är ett allmänt fyllnadsträd, med enahanda växtsätt och typ som 

 i norden. Hon är här det enda skogsträd, på hvilket lafvar växa. 



De vilda fruktträden fPyriis communis och Malus) ingå i stor myckenhet 

 som fyllnadsträd i skogarna och buskmarkerna samt spela en viktig roll i 

 landtbefolkningens ekonomi. Dessa vilda fruktträd behandlas med stor pietet, 

 hvarför de sällan fällas och därför småningom genom fåglar, vidsvin och 

 hjortar än ytterligare spridas. När skog eller buskmark röjes till åker, så 

 skonas därvid sorgfälligt de vilda fruktträden, hvilka sedan kvarstå spridda i 

 åkrarna. Därför likna böndernas inägor på afständ snarare parker än sädes- 

 fält. I dessa fruktträdskronor hålla löfgrodorna sin öronbedöfvande afton- 

 konsert. Frukten, väl mogen, är smaklig och af densamma bereder befolk- 

 ningen stora kvantiteter cider och marmelad. 



I detta sammanhang må nämnas en vedartad organism, som hvarhelst 

 han uppträder tilldrager sig skogsmannens och botanistens uppmärksamhet. 

 Denne är misteln, hvilken litet hvarstädes finnes spridd i ^^'olh^•niens löfsko- 

 gar, men lokalt uppträder i förvånande myckenhet. Jag har antecknat dess 

 massvisa förekomst på björk, lind och svartpoppel, stundom så ymnigt, att 

 trädkronorna vintertiden tycktes belöfvade och helt grönskande. Vidare, ehuru 

 mera sällan, på spetslönn, svartal, annbok, vilda fruktträden och Salix fra- 

 gilis, men \-tterst sällan på ek. Sällan växer parasiten pä stammen eller å 

 de gröfre grenarna, utan vanligen på yttre hälften af desamma, äfven de 

 jämförelsevis klena. Stundom borttorkar och afbrytes därvid yttre grenhalfvan, 

 då parasiten kommer att afsluta grenen. Vid parasitens fästpunkt utväxer 

 därvid grenspetsen till en knölaktig ausvällning. 



Mistelns spridning sker hufvudsakligen på endozoisk väg genom fågel- 

 världen (trastarna), hvarvid spridningen sker från ett träd till ett annat, eller 

 från ett lägre grenskikt till ett högre. ^ Men parasiten äger äfven en själf- 

 spridningsförmåga, utan yttre agentiers medverkan, därigenom att de mogna 

 bärens sega pulpa med inbäddade frön sänker sig i länga, ytterst fina strän- 

 gar, för att slutligen låta fröna hamna på någon lägre belägen gren, där 

 desamma, kvarhållna af det viscinösa ämnet, slutligen komma till groning. 

 På denna väg sker således spridningen från ett högre grenskikt till ett lägre. 



C) Rena löf skogar. 



Af löfträden är endast eken i mer eller mindre rena bestånd samt å 

 större områden det skogbildande trädslaget. I underordnad grad bildar äfven 

 annboken så pass stora bestånd, att dessa kunna erhålla benämningen skog. 



Ekskogen. Dennas maximum sammanfaller i stort sedt med den djupare 

 humusjorden (tschenosjåm), från hvilken hon småningom utbreder sig öfver 

 tallskogens i allmänhet sämre markområden. 



* Enligt meddelande af ryske jägmästaren och ornitologen H. (Ijöbel bidrager ät\ 

 sidensvansen till ifrågavarande spridning. 



en 



