1 04"= SKOGSADMINISTRATIONEN. 



§§ liksom i § 8 omnämnda förrättningarna till atlönade tjänstemän böra utgå med dagarfvode 

 endast enligt gällande resereglemente, hvarför föreslås följande lydelse: 



Till förrättningsman, som åtnjuter lön eller arfvode af allmänna medel, utgår i denna 

 taxa bestämda ersättningar med de inskränkningar, som betingas af kungl. brefvet den 17 

 juni 1908 angående reglering af skogsstaten, hvarjämte i §§ 7, 8 och il omnämnda dag- 

 arfvoden utgå till dessa förrättningsmän endast med dagtraktamenten enligt gällande rese- 

 reglemente. 



Stockholm den 13 november 1909. 



På uppdrag af »De extra Jägmästarnes förbund» 



Tor Jonson. E. Hedemann-Gadk. Hans Dahlberg. 



Skogsundervisningsfrågan. 



Domänstyrelsens yttrande med anledning af Svenska forstmästare- 

 förbundets framställning. 



Till KONUNGEN. 



Genom nådig remiss den 16 februari 1909 har Eders Kungl. Maj:t befallt domänsty- 

 relsen att afgifva underdånigt utlåtande öfver en underdånig framställning från disponenten 

 Gustaf Thunberg m. fl. såsom ombud för det så kallade Svenska forstmästareförbundet, 

 hvilket utgör en sammanslutning af alla, som med fullständiga betyg utexaminerats från 

 skogsinstitutets lägre kurs från kursens början år 1894 till innevarande år, angående förslag 

 till ordnande af den del af skogsundervisningen, som afser utbildande af privata skogs- 

 tjänstemän. 



I det ifrågavarande förslaget afhandlas först berättigandet af en kurs för utbildande 

 af privata skogstjänstemän, grundad på realskoleexamen. Härvid anföres bland annat, att 

 af Sveriges hela utmarksareal, som angifves omfatta omkring 29 millioner hektar, omkring 

 22 millioner eller 76 % vore i enskild ägo. Utbildandet af insiktsfulla och för sitt värf 

 lämpliga förvaltare af dessa skogar vare den förnämsta skogsvårdsåtgärden från statens sida. 

 Härvid gällde att laga säkert sikte på de olika behof, som gjorde sig gällande för staten 

 och de enskilda skogsägarna. Staten fordrade hufvudsakligen ordnande af och tillsyn vid 

 skogsvårdsarbeten, medan de arbeten, som afsåge skogsalstrens tillvaratagande, transport 

 och förädling öfverlämnades åt enskilda. Den enskilda skogsförvaltningen, där egna förs'al- 

 tande tjänstemän funnes, omfattade ej blott skogsvården utan mångskiftande rent tekniska 

 arbeten. Den nödiga kontinuiteten tillvaratogs härvid bäst genom att tjänstemännen arbetade 

 sig upp från biträdande till ledande befattningar, hvilket medförde nödig erfarenhet och 

 detaljkännedom i de olika förvaltningsgrenarna. Den enskilde skogsägaren behöfde ej upp- 

 ställa fordran på högre examina utan läte det praktiska lifvet utgallra förmågorna, och han 

 valde sina tjänstemän fritt utan den stränga examensgaranti, som vore nödig för staten. En 

 sådan högre examensgaranti var obekväm för den enskilde skogsägaren vid inträdet i prak- 

 tisk verksamhet och högre anspråk från början på befattningens beskaffenhet. Det vore 

 fördenskull nödigt särskilja olika kurser vid utbildandet af skogsmän för staten och för 

 enskildes skogsförvaltning. Den privata skogsförvaltaren behöfde en viss grad af teoretisk 

 fackutbredning, tillräcklig för att tillgodogöra sig de rön och för att tillämpa de metoder, 

 som vetenskapen grundlade för den rationella skogshushållningen, och för att i detta afseende 

 inse nödvändigheten af vetenskaplig medverkan. Dessa grundprinciper vore tillämpade vid 

 den lägre kursen vid skogsinstitutet, hvilken dock vore i behof af reformer i flera afseenden. 

 Kursen hade pågått under femton år och från densamma hade utexaminerats 113 elever, 

 hvilka med några undantag vunnit anställning i enskild tjänst samt hos skogsvårdsstyrelser. 

 De enskilda skogsägarna ansåge sig fortfarande hafva behof af ett större antal personer 

 från lägre än från högre kursen, hvarför staten fortfarande borde anordna en sådan kurs 

 med realskolebildningen såsom grund. Senare delen af det nu relaterade ingår ej i de till 



