II 8* TORSTEN LAGERBERG. 



van vid frän sydligare nejders björkskogar aldrig till fullo nås häruppe, 

 äfven om växtligheten i öfrigt är aldrig så frodig. 



Som redan påpekats, är björkskogen på Torneträsks norra strand i 

 sin helhet betydligt kraftigare än på södra sidan. Som exempel på 

 trädens dimensioner kunna meddelas följande siffror från tvenne upp- 

 mätta individ. Det ena, stående i nedre björkregionen ett par km. väster 

 om Vakkejokk hade vid brösthöjd en stamdiameter af 33,8 cm. och en om- 

 kring 10 m. lång stam, som intog en från ijället starkt lutande ställning. 

 Det andra, ett synnerligen vackert träd, växte i en ravin på Vaivantjåkkos 

 sydsluttning (öster om Vakkejokk) och hade en fullt vertikal stam af 

 omkring 1 1 m:s höjd med en ända till basen slät, skinande hvit och ospruc- 

 ken bark och en mycket vid krona. Stammen höll vid brösthöjd 35 cm. 

 i diameter. Större björkar uppmätte jag ej, ehuru sådana med all sanno- 

 likhet torde finnas, träd af 8 — 10 m.s höjd och 26 — 29 cra:s stamdiameter 

 vid brösthöjd äro dock mycket vanliga. Björkens föryngring är här lik- 

 som de flesta andra träds en ganska vansklig sak. Unga träd förekomma 

 visserligen, dock ingalunda allmänt (ifr SvLVttx, I, sid. 7). Speciellt 

 vansklig är naturligen dess reproduktion i områden, som komma mycket 

 nära dess rationella öfre gräns. Hur förhållandena gestalta sig i Vassi- 

 jaure-sänkan, har redan framhållits af SvL\KX. All den skog, som växer 

 här, faller numera ofvanför den rationella björkgränsen; någon spontan 

 återväxt af björk efter den vandalisering, för hvilken skogen under järn- 

 vägsbyggets dagar utsattes, torde man sålunda med största sannolikhet 

 icke kunna vänta sig. 



Lapparnas inverkan på skogen gör sig ofta synnerligen starkt märk- 

 bar. Kring Vakkejokk har förr i tiden funnits stora lappläger, hvarom 

 ännu vittna de stora förhuggningar, som gjorts som stängsel för renhjor- 

 darnas sammanhållning. Den mängd träd, som därvid fälles, är högst 

 betydlig. Sker denna trädfällning på vintern, då snön ligger djup, tagas 

 stammarna af vid snöns yta, och då sommaren inträder finnes af skogen 

 kvar endast en samling omkring meterhöga stubbar, hvilka så vidt jag kun- 

 nat finna i allmänhet förlora förmågan att alstra nya skott. Den anblick, 

 som en sådan sköflad skog gör, är synnerligen tröstlös; hur den tar sig 

 ut, har man tillfälle att iakttaga vid Vakkejokk strax ofvan dess för- 

 grening, där ett större område med rik gräsväxt och därur uppskjutande 

 afhuggna och multnande björkstammar vittnar om hvad som varit och 

 icke kommer åter. Orsaken till att björken har svårt att föryngra sig i 

 områden, där lapparna under en följd af år slå upp sina sommarläger, 

 är äfven mera indirekt. Om de icke hugga ned skogen i dess helhet 

 på området, så gallra de den alltid mer eller mindre starkt, ett förfarings- 

 sätt, som medför, att björkskogen så småningom helt och hållet förlorar 



