NÅGRA ANTECKNINGAR OM SKOGBILDANDE TRÄD VID TORXETRÄSK. I I Q* 



sin ursprungliga karaktär. De kvarvarande träden blifva friställda, under- 

 vegetationens sammansättning förändras, och skogstypen blir parkartad. 

 Ett särdeles vackert exempel på dylik parkartad björkskog finner 

 man vid nordvästra ändan af Torneträsk på sluttningarna af Pälnovare 

 och Xjunjes, hvarest sedan många år tillbaka en lappkoloni om somrarna 

 har sitt tillhåll. Trakten är starkt kuperad och rik på fluviala sandåsar 

 och kullar, hvilka bildades af den mäktiga älf, som genom Bardodalen 

 bildade ett aflopp för den forna Torne-issjön. Dessa kullar ha förr klädts 

 af en örtrik björkskog, genom gallring af träden har örtrikedomen min- 

 skats och gräsen tagit öfverhand. För närvarande är undervegetationen 

 visserligen synnerligen frodig men ganska ensartad till sin sammansätt- 

 ning och består å stora sträckor nästan uteslutande af tätt meterhögt 

 gräs samt Trolltus europceus. Att björken ej genom frön kan föryngra 

 sig på sådana lokaler är ju naturligt. — Parkartad björkskog har redan 

 förut omnämts i denna tidskrift af HOLMGREX (I, sid. 5) från Arjepluogs 

 och Jockmocks lappmarker. Den typ, som därifrån beskrifves, synes 

 dock icke fullt öfverensstämmande med den jag ofvan skildrat, och dess 

 utvecklingshistoria tolkas också på ett helt olika sätt. Endast på ett 

 enda ställe vid Torneträsk har jag sett en björkskogstyp, som till sin 

 uppkomst torde vara fullt spontan, och som väl närmast torde kunna 

 föras till den kategori, hvilken här åsyftas. Det är i björkregionens 

 öfversta del på Snuritjåkko. Undervegetationen är å större delen af 

 detta fjälls sydsluttning särdeles rik på örter och fortsätter som sådan 

 till sina hufvuddrag oförändrad ett stycke ofvan björkens öfversta gräns. 

 Då björkarna inom det kritiska gränsområdet, säsom ju i allmänhet ar 

 fallet, icke bilda några slutna bestånd, uppkommer här å flera ställen 

 ett slags parkartad björkskog, dock af ringa utsträckning. Utbildandet 

 af dylika formationer är af ett speciellt intresse, till deras sannolika för- 

 klaring skall jag senare återkomma. 



Aspens förekomst i Torneträsk-området omnämndes för första gången 

 mera utförligt af Svlvéx (I, sid. 8). I trädform träffade han den emel- 

 lertid blott i närheten af Stenbackens järnvägsstation, hvarest fläckvis 

 individ af »ända till öfver 3 m:s höjd > förekommo; talrikast uppträdde 

 den dock äfven här under form af »1,5 — i m. höga exemplar (rotskott)». 

 Längre mot väster påträffar man asp af ännu mera förkrympt utseende. 

 Den öfvergår här till en typisk krypbuske, som endast obetydligt förmår 

 sända sina skott i höjden. Som sådan har den en stor utbredning på 

 sannolikt alla de fjäll, som omgifva Torneträsk; den västligast belägna 

 lokal, på hvilken jag själf observerat densamma, är vid Björkliden, där 



