130-^ TORSTEN LAGERBERG. 



period, och det är sålunda tydligt, att det äfven för rönnen fordras spe- 

 ciellt gynnsamma år, om den skall kunna sätta mogen frukt. 



Häggen är likaledes ganska vanlig inom området och torde före- 

 komma öfverallt, där björkskogen har en örtrik undervegetation och mar- 

 ken är tillräckligt fuktig. Den uppträder här under var. borealis SCHU- 

 BELER. Ofta är den buskformig och bildar då jämte Ribes glabellum 

 Hedl. björkskogens snårskikt, fullt ut lika ofta blir den träd, så åtmin- 

 stone på Torneträsks norra strand. Som sådant når häggen knappast 

 några större dimensioner, i allmänhet torde den icke öfverskrida 4 å 5 

 m:s höjd. Stammarna äro smala och böjda, kronan gles och oregel- 

 bunden. Den kraftigaste stammen anträffade jag i närheten af Vakke- 

 jokk. Af densamma återstod emellertid endast en halfannan meter hög 

 stubbe, som skjutit basala ännu lefvande grenar; vid toppen hade denna 

 en diameter af 15,9 cm. Lefvande träd med så kraftiga stammar såg 

 jag ingenstädes. Om häggens blomning vid Torneträsk torde man kunna 

 säga, att den i allmänhet är särdeles rikhg. Sä har åtminstone varit 

 förhållandet under åren 1907 — igog, af hvilka särskildt bör framhållas 

 det senaste. En intressant iakttagelse, som jag kunde göra på flera 

 ställen, var den, att äfven mycket små individ kunna vara fertila. Så- 

 lunda anträffades många gånger på norra stranden unga fågrenade, 0,5 — i 

 m. höga exemplar med talrika blomklasar. Häggen har säkerligen rela- 

 tivt lätt att reproducera sig genom frön att döma af den ingalunda säll- 

 synta förekomsten af unga individ. Vissa år torde dock äfven för detta 

 träd blomningen slå fel. — Särdeles anmärkningsvärd synes mig vara 

 en förekomst af hägg på det plana området nedanför Vaivantjåkkos syd- 

 sluttning. Den uppträder här formationsbildande på en större sträcka 

 och med mycket tät växt. Vid ett besök på platsen i senare hälften 

 af juli sistlidne sommar voro träden alldeles öfversållade af blomm.or, en 

 syn, hvars verkan i ännu högre grad förhöjdes af anblicken af en mer 

 än vanligt ståtlig undervegetation. I dunklet under träden var marken 

 nämligen hufvudsakligen betäckt af mer än meterhöga exemplar af Aspi- 

 dium dilatatum och Struthiopteris germanica. 



Till slut må det tillåtas mig att nämna något litet äfven om tallen. 

 Ehuru större delen af Torneträsks område faller inom björkregionens 

 gränser, når dock tallen fram kring sjöns östra ända och går längs södra 

 stranden fram mot Kaisaniemi. Sina yttersta utposter mot fjällkedjan 

 håller den emellertid ännu mera västerut, på de sedan gammalt kända 

 lokalerna å Abisko-slätten. Skog bildar tallen ingenstädes på detta sist- 

 nämnda ställe, den uppträder här mest i spridda grupper eller ock en- 



