132* TORSTEN LAGERBERG. 



Staka insprängd i björkskogen. Ett större bestånd finnes ännu kvar i 

 nedre delen af Kårsavagge, hvarest träden nå ganska aktningsvärda di- 

 mensioner. En annan mindre tallsamling återfinnes på en nipartad dolo- 

 mitkulle vid Abiskojokks vänstra strand — ungefär midtemot det s. k. 

 »Marmorbrottet». Ännu nordligare i omedelbar närhet af järnvägsbanken 

 och på Njuljas ostsida finnes en liten grupp af några få tallar — om 

 jag minnes rätt endast tre stycken — alla af afsevärd storlek och om- 

 gifna af tät björkskog. Af dessa träd, som säkerligen äro de nordligaste 

 utmed fjällkedjan, har det ena under något af de senare åren blifvit af- 

 hugget utan att sedermera på något sätt hafva kommit till användning. 

 Det är väl att hoppas, att de återstående skola sparas, då de nu be- 

 finna sig på fridlyst område. Öster om Abiskojokk förekomma enstaka 

 grupper af tall flerstädes på den hedartade björkslätten fram mot amfibolit- 

 fjällen i söder (fig. 5). På norra stranden af Torneträsk sträcker sig tallen 

 till den inre delen af den utskjutande landtunga, som begränsar Laimo- 

 lathi i söder; den nordligaste lokalen i denna trakt är emellertid belägen 

 på ostsluttningen af Ripainen, hvarest en isolerad tallförekomst ännu 

 lefver kvar (se Bergström och Fries, I, karta). 



Det är naturligen den högnordiska tallformen (f. lapponica (Fr.) 

 Hn.), som anträffas vid Torneträsk. Dess utseende är här synnerligen 

 karaktäristiskt. Den släta gulbleka barken sträcker sig osprucken långt 

 ned mot basen af den uppåt hastigt afsmalnande stammen ; äldre träd, 

 som stå i slutet bestånd, ha ofta en i förhållande till den kraftiga, satta 

 stammen föga vid krona, hvars grenar ej äro synnerligen tjocka. Fri- 

 ställda exemplar utmärka sig däremot genom en omfångsrik krona, en 

 stundom påfallande spetsig grenvinkel och en stor rikedom på grenar, 

 af hvilka de nedersta ofta utgå omedelbart ofvan marken (fig. 6). Träd 

 af denna typ göra därför ett helt annat intryck än de först omnämnda. 

 Barren äro korta (12 — 35 mm.) och breda (1,5 — 2 mm.) och åtskiljas ofta 

 af nakna stampartier, hvilka som bekant uppstå genom de å årslederna 

 basalt anhopade cf-blommornas affallande. Barren sitta kvar mycket 

 länge, ej sällan ända till 9 år, vanligast dock 5 — 7. Ett ganska afvi- 

 kande utseende erbjuda sådana tallar, hos hvilka under en följd af år 

 cf -blommor tydligen icke kommit till utveckling. Möjligen äro dessa indi- 

 vid rent honliga, eller ock hafva de aldrig varit fertila, hvilket icke synes 

 mig osannolikt, då kottar ej kunde anträffas. Förekomsten af dylika 

 träd, »hvilka icke ens genom affallna kottar kunnat påvisas hafva ägt 

 en fruktifikationsperiod», har redan förut påpekats af ÖRTENBLAD (I, sid. 

 31), som på V^ittangivaara vid 460 m:s höjd ö. h. anträffat ett dylikt 

 exemplar. A de som sterila misstänkta Abisko-exemplaren förekommer 

 icke denna kortgrenarnas kransvisa anordning, som är karaktäristisk för 



