136* TORSTEN LAGERBERG. 



mest öfverens med dem, som SCHOTTE afbildat från Gellivare-tallar, ehuru 

 dessas kottar på det hela taget synas vara af ringare storlek, oaktadt de 

 härstamma från betydligt yngre träd (80 — 90 år). De här afbildade 

 kottarna äro insamlade från en tall, som år 1904 visade 190 årsringar 

 vid basen. 



Efter allt att döma äro tallarna i Abisko-dalen dömda att försvinna, 

 den ena efter den andra dör ut, och nya komma ej i samma mån i stället. 

 Tallens gräns förflyttas sålunda sakta men säkert mot söder och öster. 



Att tallen under postglacial tid haft ett mycket större utbrednings- 

 område i våra fjälltrakter än hvad den för närvarande har framgår bl. 

 a. af den intressanta undersökning Gavelin (I) ägnat utredningen af 

 denna fråga. Fynd af subfossila stubbar och stammar i mossar, som 

 ligga långt utanför den recenta tallens förekomst, bevisa tillfullo denna 

 omständighet. Med ett sådant faktum för ögonen måste man nödvän- 

 digt antaga, att en icke oväsentlig klimatförsämring inträdt efter den 

 tid, då de för skogarna i allmänhet gynnsammaste existensvillkoren rådde 

 i våra ijäll. Gränsernas förskjutning nedåt gäller emellertid icke blott 

 tallen utan torde kunna påvisas äfven för björkregionen i dess helhet; 

 åtminstone är på flera ställen i våra sydHgare fjällområden björkgränsens 

 nedgång med full visshet konstaterad (jfr Gavelins uppgifter i denna 

 sak. I, sid. 147). 



Det är emellertid icke blott en regionförskjutning, som det för- 

 ändrade klimatet medfört, med detsamma har äfven för skogarna följt 

 ett nytt moment af mera biologisk art. Sättet för trädens reproduktion 

 blir nämligen så småningom förändradt. I min föregående framställning 

 har jag påpekat, att de flesta trädslag kring Torneträsk för närvarande be- 

 höfva särskildt gynnsamma år för att hinna med fruktsättning, och man 

 torde sålunda få anse, att det förnämsta sättet för beståndens föryngring 

 nu för tiden ligger i vegetativ skottbildning. Så har exempelvis aspen 

 helt och hållet upphört att fruktificera och tallen torde för sin del ytter- 

 ligt sällan sätta mogna frön. Denna omständighet medför äfven, att 

 kampen mellan de olika trädslagen kommer att gestalta sig på ett helt 

 annat sätt. Klart är, att de träd, som hafva mycket lätt för vegetativ 

 reproduktion, blifva betydligt gynnsammare situerade än de, som sakna 

 denna förmåga. Möjligen ha vi härutinnan att se en af orsakerna till 

 björkens förhärskande ställning och tallens tillbakagång i våra fjäll- 

 trakter. 



Beträfl"ande klimatförändringen synes mig, att man af de förhållanden, 

 som råda kring Torneträsk, kan draga en ännu mera bestämd slutsats, 

 och den är, att klimatet under den allra senaste tiden, kanske under 



