178* HENRIK HESSELMAN. 



mängd analyser, som han utfört öfver kolsyre- och syremängden hos 

 luften i marken på dessa platser. För att rädda träden föreslår han 

 också särskilda åtgärder för markens genomluftning. 



När det gäller den naturliga, af människan mera oberörda vegeta- 

 tionen, finner man ofta, att såväl rent praktiskt folk som vetenskapliga 

 forskare anföra en bristande genomluftning hos marken såsom en orsak 

 till vissa egendomligheter i växtlifvet, såsom abnormt långsam tillväxt 

 hos träden, vissa växters utdöende och andras mer eller mindre egen- 

 domliga byggnad. Mera sällan stödjas dessa uttalanden af analyser af 

 luften i marken. Dylika äro nämligen både besvärliga och svåra att 

 utföra, och man har därför fått nöja sig med att påvisa vissa struktur- 

 egendomligheter i marken eller andra företeelser, som böra försvåra dess 

 genomluftning. Ett sådant hinder är framförallt markens mättande med 

 vatten. I en sådan jord finns ingen annan luft tillgänglig för växterna 

 än den, som är löst i vattnet. Särskildt när det gäller mossar och myrar, 

 försumpade skogar och liknande växtsamhällen, har man framhållit syre- 

 brist i marken såsom en orsak till växtlifvets egendomligheter. Klart 

 är ju, att i dylika växtsamhällen, där marken ofta är genomdränkt med 

 vatten ända upp i ytan, endast den i vattnet lösta luften kan vara till- 

 gänglig för växternas rötter. Växternas trefnad beror då i hög grad på 

 beskaffenheten af denna luft. Några analyser häröfver föreligga icke, 

 och man vet sålunda ej, hur långt en eventuell syrebrist kan sträcka 

 sig. För uppfattningen af de försumpade granskogarnas lifsvillkor har 

 en närmare kännedom härom en stor betydelse. Vid planläggningen af 

 den botaniska afdelningens arbeten öfver skogarnas försumpning upptogs 

 därför äfven denna fråga till behandling. Undersökningarna börjades 

 sommaren 1905 på försöksfältet vid Rokliden, där sedermera ett större 

 antal observationer samlats. Sedan iakttagelser å Bottnaryds prästbords- 

 skog i norra Småland och i Kulbäckslidens krpk. i Västerbotten lämnat 

 resultat, öfverensstämmande med observationerna å Rokliden, har jag 

 ansett tiden vara inne att publicera dessa undersökningar. 



Om den använda metoden för bestämningen af 

 vattnets syrehalt. 



En kemist, som vill undersöka sammansättningen af den luft, som 

 finnes löst i vatten eller någon annan vätska, kan ofta begagna sig af 

 flera olika metoder. Det äldsta och hittills kanske mest använda till- 

 vägagångssättet består däri, att luften genom stark kokning utdrifves ur 

 vätskan. De härvid erhållna gaserna hopsamlas i ett kärl, hvarefter 

 syremängden bestämmes genom absorption med något ämne, som kraftigt 



