OM VATTNETS SYREHALT OCH DESS INVERKAN PA SKOGSMARKEN. I 7 Q* 



tager upp syre t. ex. pyrogallussyra i alkalisk lösning. Den genom 

 absorptionen inträffade förminskningen i gasernas volym anger den mängd 

 syre, som fanns löst i vätskan. För att kunna jämföra olika bestäm- 

 ningar med hvarandra, reduceras den absorberade syremängden till o° och 

 760 mm:s barometertrvxk, hvarjämte nödig hänsyn tages till vattenångans 

 trvxk. Urkokningsmetoden fordrar emellertid tämligen vidlyftiga appa- 

 rater, som endast med mycket besvär kunna medföras på resor. 

 Xär man därför på fartyg t. ex. vill undersöka gaserna i hafsvatten, 

 uppsamlas de prof, som skola undersökas, i slutna glaskärl, hvari luften 

 förut utpumpats medelst kvicksilfver. Det lufttomma kärlet öppnas då 

 under ytan på det vatten, som skall undersökas. Vattnet stiger upp i 

 och fyller kärlet, som sedan smältes igen. Det på detta sätt tagna 

 profvet kan bevaras och de lösta gaserna undersökas vid hemkomsten 

 på ett laboratorium. En sådan metod passar emellertid icke för under- 

 sökningen af syremängden i humushaltiga vatten, såsom mossvatten och 

 dylika. De lösta humusämnena ta nämligen med begärlighet upp syre 

 ur vattnet, hvilket längre fram kommer att belysas genom åtskilliga försök. 

 Ett humushaltigt vatten i ett slutet kärl blir därför inom en ganska kort 

 tid syrefritt, äfven om det vid profvets tagande innehöll betydande syre- 

 mängder. 



Kan man därförför ej af någon anledning genast vid profvets tagande 

 undersöka det humushaltiga vattnet, måste man bringa det beiinthga 

 syret i kemisk förening med något annat ämne, så att det blir oåtkom- 

 ligt för humusämnena, men dock lätt tillgängligt för den kemiska ana- 

 lysen. Detta mål vinnes genom att använda den af L. \V. Wixkler 

 uppfunna titreringsmetoden på i vatten löst syre. Då denna metod både 

 är enkel och noggrann, de erforderliga analyserna jämförelsevis lätta att 

 göra och föga tidsödande, har den blifvit använd vid anstaltens under- 

 sökningar öfver vattnets syrehalt i skogsmarken. En redogörelse för me- 

 toden och en undersökning af möjliga felkällor må här därför finna plats. 



Metoden grundar sig på manganohydroxidens förmåga att upptaga 

 syre. Tillsätter man till ett vatten, som innehåller löst syre, natronlut 

 och en lösning af manganklorur, så upptages allt det i vattnet befintliga 

 syret af manganohydroxiden under bildning af manganihydroxid. Re- 

 aktionen kan förtydligas af följande formel:^ 



2 Mn CU + 4 Na OH = 2 Mn (OH)^ + 4 Na Cl 

 2 Mn (OH), + O + H, = 2 Mn (OHj, 



' Se t. ex. A. Glassen. Ausgewählte Methoden der analytischen Chemie. Bd II. 

 Braunschweig 1903. sid. 41. Sannolikt är väl dock att manganohydro.xiden ötSergår till 

 mangansyrlighet H., Mn O3, se t. e.\. F. P. Tre.\d\vell. Lehrbuch der analytischen Che- 

 mie. Bd II Leipzig 1907. sid. 565. Vid analysmetodens användning förorsaka dock dessa 

 olika uppfattningar ingen skilnad. 



